DA
13.3.2023
Den Europæiske Unions Tidende
C 94/57
Sagsøgerens påstande — Europa-Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2022/2261 af 11. november 2022 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (1), annulleres delvist, for så vidt som den vedrører de finansielle engangskorrektioner, der blev anvendt på Rumænien som følge af tilsidesættelse af EU-retten med hensyn til betalinger for ansøgningsårene 2018 og 2019 (regnskabsårene 2019 og 2020) — for et beløb på 2 515 141,78 EUR. — Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender. 1.
Det første anbringende vedrører Kommissionens misbrug af beføjelser ved dens udelukkelse af visse beløb fra EU-finansiering i henhold til artikel 52 i forordning nr.
1306/2013.
Kommissionen begik en fejl, da den fandt, at de rumænske myndigheder for så vidt angår foranstaltning 10 (i henhold til hvilken der indrømmes betalinger for miljø- og klimavenligt landbrug) og foranstaltning 13 (i henhold til hvilken, der indrømmes betalinger til områder med naturbetingede eller andre specifikke begrænsninger) i det nationale program for udvikling af landdistrikterne for perioden 2014-2020 tilsidesatte artikel 5, stk.
2, litra b), i forordning nr.
640/2014.
EU-institutionen fandt med urette, at det maksimalt støtteberettigede areal blev beregnet på grundlag af de lokale forvaltningsenheders administrative grænser, hvilket førte til, at der blev foretaget betalinger for arealer, der ikke var berettigede dertil.
Kommissionen begik ligeledes en fejl ved at finde, at de rumænske myndigheder for så vidt angår foranstaltning 8, underforanstaltning 8.1 (i henhold til hvilken der indrømmes støtte til genplantning af skov) i det nationale program for udvikling af landdistrikterne for perioden 2014-2020 tilsidesatte artikel 30 i forordning nr.
1306/2013 og artikel 28, stk.
1, litra b), i forordning nr.
809/2014, for så vidt som der forelå en dobbeltfinansiering i form af dels tab af landbrugsindtægter inden for rammerne foranstaltning 8, underforanstaltning 8.1, dels støtte til genplantning af skov.
EU-institutionen fandt med urette, at disse to betalinger er af samme karakter og kompenserer for de samme omkostninger.
2. Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk.
2, TEUF.
Kommissionen tilsidesatte begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk.
2, TEUF, for så vidt som den ikke gav en passende begrundelse for de foreholdte tilsidesættelser og ikke i tilstrækkelig grad redegjorde for grunden til, at de fremførte argumenter, der konsekvent blev gentaget af de kompetente rumænske myndigheder i forbindelse med den administrative dialog, der fandt sted forud for vedtagelsen af den anfægtede afgørelse, ikke kunne tiltrædes.
(1)
Meddelt de rumænske myndigheder den 14.11.2022 og offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (EUT) L 299 den 18.11.2022, herefter »afgørelse 2022/2261«.
Sag anlagt den 24. januar 2023 — Noyan Abr Arvan mod Rådet (Sag T-23/23) (2023/C 94/69) Processprog: engelsk Parter Sagsøger: Noyan Abr Arvan Private JC (Tehran, Iran) (ved advokaterne K. Adamantopoulos og P. Billiet) Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union