DA
C 94/12
Den Europæiske Unions Tidende
13.3.2023
2) Er artikel 63, 64 og 66 i Rådets direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem til hinder for en administrativ praksis hos et skatte- og afgiftsorgan som den af hovedsagen omfattede, hvorefter den afgiftspligtige person — et selskab med begrænset ansvar stiftet mellem selvstændige erhvervsdrivende (SPRL), gennem hvilket kuratorer i insolvenspro­ cedurer kan udøve deres hverv — er blevet pålagt supplerende betalingsforpligtelser, fordi den afgiftspligtige person først udstedte fakturaer og opkrævede momsen, når betalinger for ydelser leveret som led i en insolvensprocedure var indgået, selv om skiftesamlingen havde besluttet, at betalingen af honoraret til kuratoren i insolvensprocedurer var betinget af, at der fandtes midler på debitorernes konti?
3) Er det for at indrømme fradragsretten i tilfælde af en samarbejdsaftale mellem brands (co-branding) indgået mellem et advokatfirma og den afgiftspligtige person tilstrækkeligt, at den afgiftspligtige person med henblik på at godtgøre en direkte og umiddelbar tilknytning mellem den afgiftspligtige persons indgående købstransaktioner og udgående transaktioner beviser, at omsætningen/værdien af de afgiftspligtige transaktioner er øget efter aftalens indgåelse, uden at fremlægge andre støttedokumenter?
Hvis spørgsmålet besvares bekræftende, hvilke kriterier skal da tages i betragtning for at fastlægge det reelle omfang af fradragsretten?
4) Skal det generelle EU-retlige princip om overholdelse af retten til forsvar fortolkes således, at såfremt der under en national administrativ procedure til afgørelse om en klage over en afgiftsansættelse, hvormed en afgiftspligtig person er blevet pålagt supplerende moms, tiltrædes nye faktiske og retlige argumenter i forhold til argumenterne i den rapport over afgiftsmæssig undersøgelse, som lå til grund for beslutningen om udstedelse af denne afgiftsansættelse, og den afgiftspligtige person er blevet bevilget foranstaltninger til foreløbig domstolsbeskyttelse i afventning af den realitetsbehandlende rets afgørelse, nærmere bestemt udsættelse af kravets inddrivelse, kan den realitetsbehandlende ret antage, at dette princip ikke er blevet tilsidesat, uden at vurdere, om proceduren kunne føre til et andet resultat, såfremt den pågældende fejl ikke havde foreligget?
(1)
Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Cluj (Rumænien) den 15. november 2022 — SC AA SRL mod MFE (Sag C-701/22) (2023/C 94/13) Processprog: rumænsk Den forelæggende ret Curtea de Apel Cluj
Parter i hovedsagen Sagsøger: SC AA SRL Sagsøgt: MFE
Præjudicielle spørgsmål 1) Skal princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning fortolkes således, at dette princip, sammenholdt med ækvivalensprincippet, er til hinder for, at en juridisk person, der driver en virksomhed med gevinst for øje og har modtaget et ikke-tilbagebetalingspligtigt tilskud fra EFRU, kan modtage morarenter (strafrenter) fra en offentlig myndighed som følge af forsinket refusion af de tilskudsberettigede omkostninger i gyldighedsperioden for en administrativ retsakt, som udelukkede refusion, og som efterfølgende er blevet annulleret ved en retsafgørelse?
2) Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, er den i den nævnte afgørelse konstaterede misligholdelse fra tilskudsmodtagerens side da relevant med hensyn til beregningen af morarentebeløbet under hensyntagen til, at den samme offentlige myndighed med kompetence til forvaltning af de europæiske midler, efter den nævnte afgørelse er blevet truffet, endeligt har erklæret, at alle omkostninger var tilskudsberettigede?