13.3.2023 г.
BG
Официален вестник на Европейския съюз
C 94/3
3) Член 1, параграф 3 от Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299, във връзка с член 47, втора алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз,
трябва да се тълкува в смисъл, че:
изпълняващият съдебен орган, който трябва да реши дали да предаде лице, за което е издадена европейска заповед за арест, не може да откаже да изпълни последната с мотива че съществува опасност, след като бъде предадено на издаващата държава членка, това лице да бъде съдено от съд, който няма компетентност за тази цел, освен ако:
— от една страна, този съдебен орган разполага с обективни, достоверни, точни и надлежно актуализирани данни, свидетелстващи за наличието на системни или общи недостатъци във функционирането на съдебната система на издаващата държава членка или на недостатъци, засягащи съдебната защита на обективно определима група лица, към която би принадлежало засегнатото лице, с оглед на изискването за създаден със закон съд, което предполага засегнатите правни субекти по принцип да са лишени в тази държава членка от ефективно правно средство за защита, позволяващо контрол върху компетентността на наказателния съд, който трябва да разгледа делото срещу тях, и
— от друга страна, посоченият съдебен орган констатира, че при конкретните обстоятелства по разглежданото дело съществуват сериозни и потвърдени основания да се приеме, че в частност предвид данните, предоставени от лицето, за което е издадена тази европейска заповед за арест, отнасящи се до личното му положение, естеството на правонарушението, за което то е преследвано, и фактическия контекст, в който се вписва издаването на посочената европейска заповед за арест или всяко друго относимо обстоятелство, съдът, който вероятно ще трябва да се произнесе по производството срещу това лице в издаващата държава членка, явно няма компетентност за тази цел.
Обстоятелството, че съответното лице е могло да се позове пред юрисдикциите на издаващата държава членка на основните си права, за да оспори компетентността на издаващия съдебен орган и издадената за него европейска заповед за арест, няма решаващо значение в това отношение.
4) Член 1, параграф 3 от Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299, във връзка с член 47, втора алинея от Хартата на основните права,
трябва да се тълкува в смисъл, че:
в положение, в което лице, за което е издадена европейска заповед за арест, твърди, че след предаването му на издаващата държава членка има опасност да бъде съдено от съд, който няма компетентност за тази цел, наличието на доклад на работната група по произволното задържане, който не се отнася пряко до положението на това лице, не може сам по себе си да обоснове отказа на изпълняващия съдебен орган да изпълни тази европейска заповед за арест, но че за сметка на това този доклад може да бъде взет предвид от този съдебен орган, наред с други обстоятелства, при преценката дали са налице системни или общи недостатъци във функционирането на съдебната система на тази държава членка или недостатъци, засягащи съдебната защита на обективно определяема група лица, към която би принадлежало посоченото лице.
5) Член 15, параграф 2 от Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299,
трябва да се тълкува в смисъл, че:
не допуска изпълняващият съдебен орган да откаже да изпълни европейска заповед за арест с мотива че съществува опасност лицето, срещу което тя е издадена, след предаването му на издаващата държава членка да бъде съдено от съд, който няма компетентност за тази цел, без предварително да е поискал допълнителна информация от издаващия съдебен орган.
6) Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299,