HU
2023.3.2.
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
C 78/21
Új változat:
„A »Riviera Ligure« extraszűz olívaolajat, amelyet opcionálisan a kiegészítő földrajzi hivatkozások egyike kísér, a 3. cikkben meghatározott terület olajfaligeteiben akár önállóan, akár együttesen jelen lévő fajták közül a következő egy vagy több helyi olívafajtából kell előállítani (amelyek néhány leggyakrabban előforduló szinonimája zárójelben szerepel): Arnasca, Carparina, Castelnovina, Colombaia, Cozzanina, Cozzanone, Fiandola, Frantoio, Finalina, Lantesca (vagy Mattea, Pertegara), Lavagnina, Leccino, Liccione (vagy Lizzone, Olivastrone), Merlina, Mortellina, Mortina, Negrea, Nostrale, Olivella, Olivotto, Pignola, Prempesa (vagy Principina), Razzola, Rondino, Rossese, Taggiasca (vagy Gentile, Giuggiolina), Taggiasca di Feglino és Toso.”
Megállapítást nyert, hogy a területen vannak olyan fajták, amelyek mindenekelőtt a Frantoio fajtára vezethetők vissza, és amelyek idővel őshonos fajtákká váltak; ezért egyértelmű, hogy a lehető legtöbb érintett olívatermesztő bevonása szükséges.
Emellett a laboratóriumi vizsgálatok kimutatták, hogy az e fajtákból nyert olaj megfelel a „Riviera Ligure” extraszűz olívaolajra meghatározott jellemzőknek.
A termék sajátosságait nem befolyásolja a „Riviera Ligure” extraszűz olívaolajhoz használt fajtákra vonatkozó korábbi korlátozások megszüntetése.
Ennek oka az, hogy a megjelöléssel ellátott olajnak egy átlagos évben előállított mennyiségét szinte teljes egészében egyetlen fajta, a Taggiasca adja.
Ez az Imperia és Savona megyékben ezen a néven termesztett fajta Liguria sajátos jellemzőihez is alkalmazkodott, és olyan különböző nevű fajták kialakulását eredményezte, mint Genova megyében a Lavagnina, illetve La Spezia megyében a Razzola.
Azt, hogy a Liguriában termesztett összes olíva egy közös törzsből származik, Olaszország legkiválóbb botanikusa, Giorgio Gallesio fedezte fel a 19. század első éveiben.
Megállapítása szerint egyetlen, általa Gentilének nevezett olajfatípus fokozatosan Liguria egész területére jellemzővé vált és különböző elnevezésekkel lett ismert attól függően, hogy hol termesztették, és az adott helyeken milyen módon alkalmazkodott a környezethez.
A „Riviera Ligure” olaj tehát egységes jellemzőkkel rendelkezik, mivel a három különböző földrajzi hivatkozással megjelölt olajok közötti különbségek igen csekélyek, és általában csak a nagyon képzett és tapasztalt kóstolók által észrevehetők.
Termesztési jellemzők
A termékleírás 5. cikkét és a közzétett összefoglaló 4.5. pontját a termőterület leírására vonatkozóan érintő módosítás E módosítás nem érinti az egységes dokumentumot.
–
A korábbi módosításokkal összhangban átfogalmazásra került annak a termesztési területnek a leírása, ahol lehetséges a „Riviera Ligure” megjelölés használata, a kiegészítő földrajzi hivatkozások egyikének opcionális kíséretében: a termesztési terület rövid ismertetése most az aktuális termékleírásban szereplő különböző alterületeket lefedő egyetlen leírással történik.
Aktuális változat:
„3.
Alkalmasak tehát a 3. cikkben jelzett területen elhelyezkedő, közepes vagy meredek lejtésű, főként teraszos elrendezésű domboldali olajfaligetek, amelyek talaja a meszes eredetű alapkőzet aprózódásával jött létre.
4.
A »Riviera Ligure« oltalom alatt álló eredetmegjelöléssel a »Riviera dei Fiori« kiegészítő földrajzi hivatkozás kíséretében ellátott extraszűz olívaolaj előállítására azok a 3. cikk (2) bekezdésében leírt termőterületen található, kisebb-nagyobb lejtésű, teraszos elrendezésű olajfaligetek alkalmasak, ahol a meszes eredetű (eocén) alapkőzet mechanikai aprózódása következtében a rétegképződés idővel azt eredményezte, hogy a középkötött talajok egyre lazábbá váltak a magasabban fekvő helyeken.
5.
A »Riviera Ligure« ellenőrzött eredetmegjelöléssel a »Riviera del Ponente Savonese« kiegészítő földrajzi hivatkozás kíséretében ellátott extraszűz olívaolaj előállítására azok a 3. cikk (3) bekezdésében leírt termőterületen található lejtős, teraszos elrendezésű olajfaligetek alkalmasak, kivéve az Albenga-síkságot, ahol a meszes eredetű alapkőzetet meteorológiai jelenségek és vízfolyások hatása érte, és az így kialakult középkötött, általában mély talajokat a pala jelenléte egyre lazábbá és áteresztőbbé tette a magasabban fekvő helyeken.