2.3.2023
DA
Den Europæiske Unions Tidende
C 78/21
Ny version: »Ekstra jomfruolie med betegnelsen »Riviera Ligure«, evt. ledsaget af en af de supplerende geografiske henvisninger, skal være fremstillet af en eller flere af følgende lokale olivensorter (hvor nogle af deres mest almindelige synonymer er angivet i parentes), som dyrkes i olivenlundene i det i artikel 3 angivne område, enten enkeltvis eller i kombination: Arnasca, Carparina, Castelnovina, Colombaia, Cozzanina, Cozzanone, Fiandola, Frantoio, Finalina, Lantesca (eller Mattea eller Pertegara), Lavagnina, Leccino, Liccione (eller Lizzone eller Olivastrone), Merlina, Mortellina, Mortina, Negrea, Nostrale, Olivella, Olivotto, Pignola, Prempesa (eller Principina), Razzola, Rondino, Rossese, Taggiasca (eller Gentile eller Giuggiolina), Taggiasca di Feglino og Toso.« Det er blevet konstateret, at der er sorter i området, som kan spores tilbage til navnlig sorten Frantoio, og som med tiden er blevet tilpasset og blevet hjemmehørende sorter.
Derfor er det klart, at det er nødvendigt at involvere så mange af de berørte olivendyrkere som muligt.
Desuden har laboratorieanalyser vist, at olie fremstillet af disse sorter har de egenskaber, der er angivet for ekstra jomfruolie med betegnelsen »Riviera Ligure«.
Produktets egenart berøres ikke af, at de tidligere restriktioner for anvendte sorter til ekstra jomfruolie med betegnelsen »Riviera Ligure« er blevet fjernet.
Det skyldes, at næsten al den olie, der i et gennemsnitligt år produceres med betegnelsen, kommer fra forarbejdning af oliven af en enkelt sort, nemlig Taggiasca.
Denne sort, som dyrkes under dette navn i provinserne Imperia og Savona, har også tilpasset sig Liguriens specifikke kendetegn og givet anledning til sorter med andre navne, såsom Lavagnina i provinsen Genova og Razzola i provinsen La Spezia.
Det var Italiens mest anerkendte botaniker, Giorgio Gallesio, som i starten af det 19. århundrede bemærkede, at de oliven, der dyrkes i Ligurien, alle kommer fra en fælles stamme.
Han fastslog, at der var en enkelt type oliventræ, som han kaldte Gentile, der gradvist var blevet kendetegnende for hele Liguriens område og var blevet kendt under forskellige navne, alt efter hvor det blev dyrket og de forskellige måder, som det havde tilpasset sig disse steders miljø på. »Riviera Ligure«-olie har således ensartede egenskaber, da forskellene mellem olierne med de tre forskellige geografiske henvisninger er ret marginale og normalt kun kan opdages af en højt kvalificeret og erfaren smager.
Dyrkning Ændring af artikel 5 i varespecifikationen og punkt 4.5 i det offentliggjorte resumé om beskrivelsen af dyrkningsområdet.
Denne ændring berører ikke enhedsdokumentet. — I tråd med de tidligere ændringer er beskrivelsen af det dyrkningsområde, hvor det er muligt at anvende betegnelsen »Riviera Ligure«, evt. ledsaget af en af de supplerende geografiske henvisninger, blevet omskrevet.
Dyrkningsområdet beskrives nu kort med en fælles beskrivelse, der dækker de forskellige underområder i den nuværende varespecifikation.
Nuværende version: »3.
Olivenlunde på moderat stejle eller stejle bakkeskråninger, hovedsagelig anlagt som terrasser, der er beliggende i det område, som er angivet i artikel 3 ovenfor, og hvis jordbund består af forvitret materiale fra den kalkholdige undergrund, er således velegnede. 4.
Velegnede olivenlunde til produktion af ekstra jomfruolie med den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Riviera Ligure« ledsaget af den geografiske henvisning »Riviera dei Fiori« er dem, der er beliggende i det artikel 3, stk.
2, beskrevne produktionsområde, som ligger på mere eller mindre skrånende arealer, der er anlagt som terrasser, og hvor dannelsen af lag takket være den mekaniske forvitring af den kalkholdige undergrund (Eocæn) med tiden har givet middelsvær jord, der bliver løsere i højere højder. 5.
Velegnede olivenlunde til produktion af ekstra jomfruolie med den kontrollerede oprindelsesbetegnelse »Riviera Ligure« ledsaget af den geografiske henvisning »Riviera del Ponente Savonese« er dem, der er beliggende i det artikel 3, stk.
3, beskrevne produktionsområde, som ligger på skrånende arealer og er anlagt som terrasser, med undtagelse af Albengasletten, og hvor den kalkholdige undergrund med tiden er blevet påvirket af meteorologiske fænomener og vandveje, hvilket har givet middelsvær og generelt dyb jord, der bliver løsere og mere gennemtrængelig i højere højder på grund af tilstedeværelsen af skiferler.