RO
27.2.2023
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
C 71/9
Părțile din procedura principală Reclamanți: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (C-323/21), (C-324/21), K (C-325/21) Pârâți: B (C-323/21), F (C-324/21), Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (C-325/21) Dispozitivul 1) Conexează cauzele C-323/21, C-324/21 și C-325/21 în vederea pronunțării hotărârii.
2) Articolele 23 și 29 din Regulamentul (UE) nr.
604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid trebuie interpretate în sensul că, atunci când un termen pentru transferul unui resortisant al unei țări terțe a început să curgă între un stat membru solicitat și un prim stat membru solicitant, responsabilitatea pentru examinarea cererii de protecție internațională depuse de această persoană este transferată acestui stat membru solicitant ca urmare a expirării termenului respectiv, chiar dacă persoana menționată a depus între timp o nouă cerere de protecție internațională într-un al treilea stat membru, care a condus la acceptarea de către statul membru solicitat a unei cereri de reprimire formulate de acest al treilea stat membru, în măsura în care această responsabilitate nu a fost transferată celui de al treilea stat membru ca urmare a expirării unuia dintre termenele prevăzute la articolul 23 menționat.
În urma unui astfel de transfer al responsabilității menționate, statul membru în care se află persoana respectivă nu o poate transfera pe aceasta din urmă către alt stat membru decât noul stat membru responsabil, însă poate, în schimb, cu respectarea termenelor prevăzute la articolul 23 alineatul (2) din acest regulament, să prezinte o cerere de reprimire acestui din urmă stat membru.
3) Articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul nr.
604/2013, citit în lumina considerentului (19) al acestui regulament, precum și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că un resortisant al unei țări terțe care a depus o cerere de protecție internațională succesiv în trei state membre trebuie să poată dispune, în cel de al treilea dintre aceste state membre, de o cale de atac efectivă și rapidă care să îi permită să se prevaleze de faptul că responsabilitatea pentru examinarea cererii sale a fost transferată, ca urmare a expirării termenului de transfer prevăzut la articolul 29 alineatele (1) și (2) din regulamentul menționat, celui de al doilea dintre statele membre respective.
(1)
JO C 320, 9.8.2021.
Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 ianuarie 2023 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy dla m.st.
Warszawy w Warszawie – Polonia) – J.K./TP S.A. (Cauza C-356/21) (1) [Trimitere preliminară – Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă – Directiva 2000/78/CE – Articolul 3 alineatul (1) literele (a) și (c) – Condiții de acces la activități nesalariate – Condiții de încadrare și de muncă – Interdicția discriminărilor pe motiv de orientare sexuală – Întreprinzător independent care lucrează pe baza unui contract de antrepriză – Încetarea și nereînnoirea unui contract – Libertatea de alegere a părții contractante] (2023/C 71/10) Limba de procedură: polona Instanța de trimitere Sąd Rejonowy dla m.st.
Warszawy w Warszawie Părțile din procedura principală Reclamant: J.K. Pârâtă: TP S.A.
Cu participarea: PTPA