HR
27.2.2023.
Službeni list Europske unije
C 71/9
Stranke glavnog postupka Tužitelji: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (C-323/21), (C-324/21), K (C-325/21) Tuženici: B (C-323/21), F (C-324/21), Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (C-325/21)
Izreka 1.
Predmeti C-323/21, C-324/21 i C-325/21 spajaju se u svrhu presude. 2.
Članke 23. i 29.
Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013.
o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva treba tumačiti na način da se: odgovornost za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je podnio državljanin treće zemlje, kad je rok za transfer te osobe počeo teći između zamoljene države članice i prve države članice moliteljice, prenosi na tu državu članicu moliteljicu zbog isteka tog roka, čak i ako je navedena osoba u međuvremenu podnijela novi zahtjev za međunarodnu zaštitu u trećoj državi članici, zbog čega je zamoljena država članica prihvatila zahtjev za ponovni prihvat koji je uputila ta treća država članica, pod uvjetom da ta odgovornost nije prenesena na navedenu treću državu članicu zbog isteka jednog od rokova predviđenih u tom članku 23.
Nakon takvog prijenosa navedene odgovornosti, država članica u kojoj se nalazi ta osoba ne može transferirati tu osobu u državu članicu koja nije država članica koja je po novom odgovorna, ali ona, s druge strane, može, uz poštovanje rokova propisanih u članku 23. stavku 2. te uredbe, potonjoj državi članici uputiti zahtjev za ponovni prihvat. 3.
Članak 27. stavak 1.
Uredbe br.
604/2013, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 19., kao i članak 47.
Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da državljanin treće zemlje koji je uzastopno podnio zahtjev za međunarodnu zaštitu u trima državama članicama mora u trećoj od tih država članica imati na raspolaganju djelotvoran i brz pravni lijek koji mu omogućuje da se pozove na činjenicu da je odgovornost za razmatranje njegova zahtjeva prenesena, zbog isteka roka za transfer predviđenog člankom 29. stavcima 1. i 2. te uredbe, na drugu od navedenih država članica.
(1)
SL C 320, 9.
8. 2021.
Presuda Suda (drugo vijeće) od 12. siječnja 2023. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy dla m.st.
Warszawy w Warszawie – Poljska) – J.K./TP S.A. (Predmet C-356/21) (1) („Zahtjev za prethodnu odluku – Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja – Direktiva 2000/78/EZ – Članak 3. stavak 1. točke (a) i (c) – Uvjeti za pristup samozapošljavanju – Uvjeti zapošljavanja i uvjeti rada – Zabrana svake diskriminacije na temelju spolne orijentacije – Samozaposleni radnik koji radi na temelju ugovora o djelu – Raskid i neobnavljanje ugovora – Slobodan odabir ugovorne strane”) (2023/C 71/10) Jezik postupka: poljski Sud koji je uputio zahtjev Sąd Rejonowy dla m.st.
Warszawy w Warszawie
Stranke glavnog postupka Tužitelj: J.K. Tuženik: TP S.A. uz sudjelovanje: PTPA