FI
27.2.2023
Euroopan unionin virallinen lehti
C 71/17
3) Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko direktiivin 2001/86/EY 6 artikla esteenä sille, että kun ”SE, jolla ei ole työntekijöitä”, on merkitty rekisteriin toisessa jäsenvaltiossa ilman, että ensin olisi käyty neuvottelumenettelyä, ja kun siitä on tullut määräysvaltaa käyttävä yritys useaan eri Euroopan unionin jäsenvaltioon sijoittautuneissa tytäryhtiöissä, joilla on työntekijöitä, jo ennen kuin sen sääntömääräinen kotipaikka on siirretty, tässä tilanteessa sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jossa SE:n sääntömääräinen kotipaikka nyt sijaitsee, kun neuvottelumenettely toteutetaan jälkikäteen?
4) Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko näin myös silloin, kun valtio, jossa kyseinen ”SE, jolla ei ole työntekijöitä” rekisteröitiin ensimmäisen kerran, on yhtiön sääntömääräisen kotipaikan siirron jälkeen eronnut Euroopan unionista eikä sen lainsäädännössä enää ole säännöksiä henkilöstöedustuksen järjestämistä SE:ssä koskevan neuvottelumenettelyn toteuttamisesta?
(1) (2)
Eurooppayhtiön (SE) säännöistä 8.10.2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2157/2001 (EUVL 2001, L 294, s. 1).
Eurooppayhtiön sääntöjen täydentämisestä henkilöstöedustuksen osalta 8.10.2001 annettu neuvoston direktiivi 2001/86/EY (EYVL 2001, L 294, s. 22).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rayonen sad Nessebar (Bulgaria) on esittänyt 5.12.2022 – ”Vodosnabdyavane i kanalizatsia” EAD v. PQ (Asia C-744/22) (2023/C 71/20) Oikeudenkäyntikieli: bulgaria Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin Rayonen sad Nessebar Pääasian asianosaiset Kantaja: ”Vodosnabdyavane i kanalizatsia” EAD Vastaaja: PQ Ennakkoratkaisukysymykset 1) Ovatko asianajajien vähimmäispalkkiosta 9.7.2004 annetun asetuksen nro 1 (Naredba 1 ot 09.07.2004g. za minimalnite razmeri na advokatskite vaznagrazhdenia) 2 §:n 5 momentin ja 7 §:n 2 momentin 1 kohdan säännökset, joita siviiliprosessilain (Grazhdanski protsesualen kodek, jäljempänä GPK) 47 §:n 6 momentin nojalla voidaan soveltaa ja jotka koskevat vastaajaa hänen poissaollessaan edustavan oikeudenkäyntiasiamiehen palkkion määräämistä pääasian kaltaisessa oikeudenkäynnissä – joka koskee vähäisen vedenkulutuksen maksamatta jättämisen vuoksi kuluttajaa vastaan nostettua kannetta – Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 19 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 169 artiklan 1 kohdan kanssa, mukaisia, jos kuluttaja velvoitetaan tuomiossa, jos hän häviää asian, korvaamaan GPK:n 78 §:n 1 momentin nojalla myös häntä edustaneen oikeudenkäyntiasiamiehen oikeudenkäyntikulut?
2) Ovatko GPK:n 47 §:n 6 momentissa, luettuna yhdessä oikeusavusta annetun lain (Zakon za pravnata pomosht) 26 §:n 1 momentin kanssa, oikeudenkäyntiasiamiehen nimittämisestä siinä tapauksessa, että kuluttajaa ei tavoiteta hänen antamastaan osoitteesta, vahvistetut säännöt, joiden mukaan tuomioistuin määrää oikeudenkäyntiasiamiehen palkkion, jolloin se voi määrätä palkkion myös vähimmäismäärää pienemmäksi, kun oikeudenkäyntiasiamiehen nimittäminen kuuluu toiselle elimelle, asianajajaneuvostolle, joka voi harkintansa mukaan ja pelkästään siitä syystä, että se ei hyväksy tuomioistuimen määräämää palkkiota, kieltäytyä nimittämästä oikeudenkäyntiasiamiestä, sopusoinnussa SEU 19 artiklan 1 kohdan kanssa, luettuna yhdessä SEUT 169 artiklan 1 kohdan kanssa?
3) Onko tuomioistuimella siinä tapauksessa, että asianajajan nimittämisestä oikeudenkäyntiasiamieheksi, unionin oikeutta ja erityisesti SEU 19 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä SEUT 169 artiklan 1 kohdan kanssa, suoraan soveltaen oikeus turvautua muihin sääntöihin, joilla varmistetaan kuluttajan oikeuksien suojaaminen oikeudenkäynneissä ja joita ei Bulgarian tasavallan kansallisen lainsäädännön mukaan lähtökohtaisesti sovelleta tällaisissa tapauksissa, kuten GPK:n 95 §:n 1 momentissa tarkoitettu oikeusavun myöntäminen, vaikka kuluttaja ei ole sitä pyytänyt?