27.2.2023 г.
BG
Официален вестник на Европейския съюз
C 71/17
3) Ако Съдът отговори утвърдително на втория въпрос: Изключва ли член 6 от Директива 2001/86/ЕО възможността при последващото провеждане на процедурата за преговори да се приложи правото на държавата членка, в която понастоящем се намира седалището на SE, когато „SE без заети лица“ е вписано в регистъра на друга държава членка, без преди това да е проведена такава процедура, като още преди да е преместено седалището му, то е станало контролиращо предприятие на дъщерни дружества със заети лица в няколко държави — членки на Европейския съюз?
4) Ако Съдът отговори утвърдително на третия въпрос: Такъв ли е случаят и когато, след като е преместено седалището на това дружество, държавата, в която това „SE без заети лица“ е регистрирано първоначално, е напуснала Европейския съюз и нейното законодателство вече не урежда провеждането на процедура за преговори за участие на заетите лица в SE?
(1) (2)
Регламент (ЕО) No 2157/2001 на Съвета от 8 октомври 2001 година относно Устава на Европейското дружество (SE) (ОВ L 294, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 113).
Директива 2001/86/ЕO на Съвета от 8 октомври 2001 година за допълнение на Устава на европейското дружество по отношение на участието на заетите лица (ОВ L 294, 2001 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 134).
Преюдициално запитване, отправено от Районен съд — Несебър (България) на 5 декември 2022 година — „Водоснабдяване и канализация“ ЕАД / PQ (Дело C-744/22) (2023/C 71/20) Език на производството: български Запитваща юрисдикция Районен съд — Несебър Страни в главното производство Ищец: „Водоснабдяване и канализация“ ЕАД Ответник: PQ Преюдициални въпроси 1.
Съответстват ли на чл.
19, [параграф] 1 от Договора за европейския съюз във връзка с чл.
169, пap.
1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, за целите на производства като главното — по предявен иск срещу потребител за заплащане на потребена вода на ниски стойности, нормите на чл. 2, ал.
5 и чл. 7, ал.
2, т. 1 от Наредба 1 от 09.07.2004г. за минималните размери на адвокатските възнаграждения, приложими съгласно чл.
47, ал.
6 от ГПК, касаещи правилата за определяне възнаграждение на особен представител на ответника, при положение, че при неблагоприятен изход на делото със съдебното решение на потребителя се възлагат и разноските за особен представител на основание чл.
78, ал.
1 от ГПК?; 2.
Съответства ли на чл.
19, [параграф] 1 от Договора за европейския съюз във връзка с чл.
169, пap.
1 от Договора за функционирането на европейския съюз определеният в чл.
47, ал.
6 от ГПК вр. чл. 26, ал.
1 от Закона за правната помощ механизъм за назначаване на особен представител в случай, че потребителят не може да бъде намерен на адреса, според който възнаграждението се определя от съда, включително и с дадена възможност да бъде определено под минималните размери, а определянето на особен представител е изцяло в прерогативите на друг орган — Съвета на Адвокатската колегия, който може по свое усмотрение и само защото не е съгласен с определения от съда размер на възнаграждението да откаже да определи особен представител?; 3.
Разполага ли съдът с правомощието, прилагайки директно правото на Европейския съюз и по специално — разпоредбите на чл.
19, [параграф] 1от Договора за европейския съюз във връзка с чл.
169, пap.
1 от Договора за функционирането на европейския съюз, при отказ да бъде определен адвокат за особен представител, да използва други механизми за гарантиране защита правата на потребителите в производството, които принципно не се прилагат в подобни случаи според законодателството на Република България, като например да предостави правна помощ по чл.
95, ал.
1 от ГПК, без такава да е поискана от потребителя?