C 63/20
SV
Europeiska unionens officiella tidning
20.2.2023
3.
Ska artikel [23] i direktiv 2008/48/EG tolkas på så sätt att en sanktion som föreskrivs i nationell lagstiftning, vilken innebär att konsumentkreditavtalet blir ogiltigt och att enbart det beviljade kapitalbeloppet ska betalas tillbaka, är proportionerlig om den effektiva räntan inte har angetts exakt i konsumentkreditavtalet? 4.
Ska artikel 4.1 och 4.2 i direktiv 93/13/EEG (2) tolkas på så sätt att de avgifter för ett paket med kompletterande tjänster som föreskrivs i ett särskilt tillägg till ett konsumentkreditavtal i egenskap av huvudavtal ska anses utgöra del av avtalets huvudföremål och därmed inte kan bli föremål för en oskälighetsbedömning? 5.
Ska artikel 3.1 i direktiv 93/13/EEG, jämförd med punkt 1 o i bilagan till det direktivet, tolkas på så sätt att ett villkor i ett avtal om kompletterande tjänster till ett konsumentkreditavtal är oskäligt om konsumenten enligt avtalet har en teoretisk möjlighet att få anstånd med eller ändra sina betalningar, för vilket denne måste betala avgifter även om denna möjlighet inte utnyttjas? 6.
Ska artikel 6.1 och artikel 7.1 i direktiv 93/13 samt effektivitetsprincipen tolkas på så sätt att de utgör hinder för en bestämmelse som gör det möjligt att låta konsumenten stå för en del av rättegångskostnaderna i följande fall: 1) om konsumenten delvis vunnit bifall till sin fastställelsetalan om att det inte föreligger en skyldighet att betala vissa belopp till följd av att ett avtalsvillkor har konstaterats vara oskäligt ..., 2) om det för konsumenten blir i praktiken omöjligt eller orimligt svårt att utöva sina rättigheter med avseende på fastställande av fordringens belopp, och 3) i varje fall där ett avtalsvillkor befinns vara oskäligt, inbegripet situationer där förekomsten av det oskäliga avtalsvillkoret varken helt eller delvis har en direkt inverkan på långivarens fordringsbelopp, eller där villkoret inte har ett direkt samband med saken i målet?
(1) (2)
Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/48/EG av den 23 april 2008 om konsumentkreditavtal och om upphävande av rådets direktiv 87/102/EEG (EUT L 133, 2008, s.
66, och rättelser i EUT L 207, 2009, s. 14, EUT L 199, 2010, s. 40, EUT L 234, 2011, s.
46, och EUT L 36, 2015, s. 15).
Rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal (EGT L 95, 1993, s. 29; svensk specialutgåva, område 15, volym 12, s. 169).
Begäran om förhandsavgörande framställd av Supreme Court (Irland) den 25 november 2022 – Friends of the Irish Environment CLG mot Government of Ireland, Minister for Housing, Planning and Local Government, Ireland and the Attorney General (Mål C-727/22) (2023/C 63/26) Rättegångsspråk: engelska Hänskjutande domstol Supreme Court
Parter i det nationella målet Klagande: Friends of the Irish Environment CLG Motparter: Government of Ireland, Minister for Housing, Planning and Local Government, Ireland and the Attorney General
Tolkningsfrågor 1.
Ska artikel 2 a i SMB-direktivet (1), jämförd med artikel 3.2 a i direktivet, tolkas så, att en rättsakt som antas av ett verkställande organ i en medlemsstat, av andra skäl än att det krävs i lagar och andra författningar, och inte med stöd av föreskrifter, lagar eller andra författningar, kan anses utgöra en plan eller ett program som omfattas av direktivet, om den plan eller det program som sålunda antagits anger förutsättningarna för kommande tillstånd för eller avslag på projekt och därmed uppfyller villkoren i artikel 3.2 i direktivet? 2.
Ska artikel 3.1 i SMB-direktivet, jämförd med artikel 3.8 och 3.9 i direktivet, tolkas så, att en plan eller ett program som innehåller specifika bestämmelser, om än beskrivna som ”vägledande”, om tilldelning av medel för genomförande av vissa infrastrukturprojekt i syfte att stödja den fysiska samhällsutvecklingsstrategin i en annan plan, vilken utgör grunden för den fysiska samhällsutvecklingsstrategin i senare led, i sig kan anses utgöra en plan eller ett program i den mening som avses i SMB-direktivet?