20.2.2023
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
C 63/23
3) Pentru răspunsul la a doua întrebare, este relevant dacă solicitantul este o societate sau un particular?
(1)
Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).
Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 6 decembrie 2022 – Slovenské Energetické Strojárne A.S./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Cauza C-746/22) (2023/C 63/30) Limba de procedură: maghiara Instanța de trimitere Fővárosi Törvényszék
Părțile din procedura principală Reclamantă: Slovenské Energetické Strojárne A.S. Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
Întrebările preliminare 1) Articolul 23 alineatul (2) din Directiva 2008/9/CE a Consiliului de stabilire a normelor detaliate privind rambursarea taxei pe valoare adăugată, prevăzută în Directiva 2006/112/CE, către persoane impozabile stabilite în alt stat membru decât statul membru de rambursare (1) (denumită în continuare „Directiva 2008/9”) trebuie interpretat în sensul că este conformă cu cerințele privind contestațiile, prevăzute de directiva menționată, o reglementare națională – concret, articolul 124 alineatul 3 din az adóigazgatási rendtartásról szóló 2017. évi CLI.
törvén (Legea nr.
CLI din 2017 privind administrația fiscală, denumită în continuare „Legea privind administrația fiscală”) – care, în scopul evaluării cererilor de rambursare a taxei pe valoarea adăugată în conformitate cu Directiva 2006/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (2) (denumită în continuare „Directiva TVA”), nu permite în etapa contestației invocarea unor fapte noi și invocarea sau prezentarea unor probe noi despre care solicitantul avea cunoștință înainte de adoptarea deciziei autorității de prim grad, dar pe care nu le-a prezentat, cu toate că a fost notificat în acest sens de autoritatea fiscală, sau pe care nu le-a invocat, dând astfel naștere unei restricții materiale care depășește condițiile de formă și pe cele privind termenele prevăzute de Directiva 2008/9?
2) Un răspuns afirmativ la prima întrebare implică faptul că termenul de o lună prevăzut la articolul 20 alineatul (2) din Directiva 2008/9 trebuie considerat ca fiind unul peremptoriu?
Acest lucru este conform cu principiul dreptului la o cale de atac efectivă și la un proces echitabil, consacrat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), precum și la articolele 167, 169 și 170 și la articolul 171 alineatul (1) din Directiva TVA, și cu principiile fundamentale ale neutralității fiscale, efectivității și proporționalității, dezvoltate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene?
3) Dispozițiile articolului 23 alineatul (1) din Directiva 2008/9 referitoare la respingerea integrală sau parțială a unei cereri de rambursare trebuie interpretate în sensul că este conformă cu acestea o reglementare națională – concret, articolul 49 alineatul 1 litera b) din Legea privind administrația fiscală – în temeiul căreia autoritatea fiscală trebuie să închidă procedura în cazul în care persoana impozabilă petentă nu răspunde la o solicitare a autorității fiscale sau nu își îndeplinește obligația de remediere a deficienței și, în lipsa ei, cererea nu poate fi soluționată, fără ca procedura să fie continuată din oficiu?
(1) (2)
JO 2008, L 44, p. 23.
JO 2006, L 347, p. 1.