20.2.2023.
HR
Službeni list Europske unije
C 63/23
3.
Ovisi li odgovor na drugo pitanje o tome je li podnositelj zahtjeva trgovačko društvo ili fizička osoba?
(1)
Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str.
1. i ispravci SL 2018., L 127, str.
2. i SL 2021., L 74, str. 35.)
Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. prosinca 2022.
uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) – Slovenské Energetické Strojárne A. S./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Predmet C-746/22) (2023/C 63/30) Jezik postupka: mađarski Sud koji je uputio zahtjev Fővárosi Törvényszék
Stranke glavnog postupka Tužitelj: Slovenské Energetické Strojárne A. S. Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
Prethodna pitanja 1.
Treba li članak 23. stavak 2.
Direktive Vijeća 2008/9/EZ o utvrđivanju detaljnih pravila za povrat poreza na dodanu vrijednost, predviđenih u Direktivi 2006/112/EZ, poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan u državi članici povrata, već u drugoj državi članici (1) (u daljnjem tekstu: Direktiva 2008/9) tumačiti na način da je u skladu sa zahtjevima koji se u toj direktivi utvrđuju u pogledu žalbi nacionalni propis (konkretno, članak 124. stavak 3. az adóigazgatási rendtartásról szóló 2017. évi CLI.
törvényja (Zakon br.
CLI iz 2017.
o uređenju porezne uprave; u daljnjem tekstu: Zakon o poreznoj upravi) kojim se, za potrebe ocjene zahtjeva za povrat poreza na dodanu vrijednost na temelju Direktive Vijeća 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (2) (u daljnjem tekstu: Direktiva o PDV-u), ne dopušta da se u fazi žalbe pozove na nove činjenice niti da se istaknu ili podnesu novi dokazi o kojima je podnositelj zahtjeva imao saznanja prije donošenja prvostupanjske odluke, a koje, iako je porezno tijelo to od njega zatražilo, nije podnio ili na koje se nije pozvao, što dovodi do materijalnog ograničenja koje prekoračuje formalne zahtjeve i zahtjeve u pogledu rokova utvrđenih Direktivom 2008/9? 2.
Znači li potvrdan odgovor na prvo pitanje da se jednomjesečni rok naveden u članku 20. stavku 2.
Direktive 2008/9 mora smatrati prekluzivnim?
Je li to u skladu s pravom na djelotvoran pravni lijek i pošteno suđenje zajamčenim člankom 47.
Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), kao i člancima 167., 169. i 170. te člankom 171. stavkom 1.
Direktive o PDV-u i temeljnim načelima porezne neutralnosti, djelotvornosti i proporcionalnosti koje je utvrdio Sud Europske unije? 3.
Treba li tekst članka 23. stavka 1.
Direktive 2008/9 o odbijanju zahtjeva za povrat u cijelosti ili djelomično tumačiti na način da je s njime u skladu nacionalni propis (konkretno, članak 49. stavak 1. točka (b) Zakona o poreznoj upravi) na temelju kojeg porezno tijelo obustavlja postupak u slučaju da porezni obveznik koji je podnio zahtjev ne odgovori na zahtjev poreznog tijela niti ispuni svoju obvezu otklanjanja nepravilnosti, zbog čega zahtjev nije moguće ocijeniti, pri čemu se postupak ne nastavlja po službenoj dužnosti?
(1) (2)
SL 2008, L 44, str. 23.
(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 275.)
SL 2006, L 347, str. 1.
(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120. i ispravci SL 2018., L 125, str.
15., SL 2018., L 225, str.
1., SL 2018., L 329, str.
53., SL 2019., L 245, str.
9., SL 2019., L 289, str.
59. i SL 2020., L 191, str. 5.)