HR
20.2.2023.
Službeni list Europske unije
C 63/3
Stranke glavnog postupka Tužitelj: X Tuženik: Udlændingenævnet
Izreka Članak 13.
Odluke br. 1/80 Vijeća za pridruživanje od 19. rujna 1980. o razvoju pridruživanja između Europske ekonomske zajednice i Turske treba tumačiti na način da: nacionalno zakonodavstvo doneseno nakon stupanja na snagu te odluke u državi članici o kojoj je riječ – koje spajanje obitelji između turskog radnika koji zakonito boravi u toj državi članici i njegova bračnog druga uvjetuje time da taj radnik položi ispit kojim se potvrđuje određena razina poznavanja službenog jezika navedene države članice – čini „novo ograničenje” u smislu te odredbe.
Takvo se ograničenje ne može opravdati ciljem osiguravanja uspješne integracije tog bračnog druga, s obzirom na to da se tim zakonodavstvom nadležnim tijelima ne omogućuje da uzmu u obzir ni vlastite mogućnosti integracije tog bračnog druga ni druge čimbenike, osim uspješnog polaganja takvog ispita, koji potvrđuju stvarnu integraciju navedenog radnika u dotičnoj državi članici i, prema tome, njegovu mogućnost da pomogne svojem bračnom drugu da se u njoj integrira.
(1)
SL C 278, 12. 7.
2021.
Presuda Suda (šesto vijeće) od 22. prosinca 2022. – Universität Koblenz-Landau/Europska izvršna agencija za obrazovanje i kulturu (EACEA) (Predmet C-288/21 P) (1) („Žalba – Arbitražna klauzula – Programi Tempus IV – Sporazumi o bespovratnim sredstvima Ecesis, Diusas i Deque – Sustavne nepravilnosti i nepravilnosti koje se ponavljaju – Zahtjev za potpuno vraćanje isplaćenih sredstava – Pravo na saslušanje – Načelo proporcionalnosti – Načelo zaštite legitimnih očekivanja – Zahtjev za ponovno otvaranje usmenog dijela prvostupanjskog postupka – Članak 113. stavak 2. točka (c) Poslovnika Općeg suda”) (2023/C 63/04) Jezik postupka: njemački Stranke Žalitelj: Universität Koblenz-Landau (zastupnici: R. Di Prato i C. von der Lühe, Rechtsanwälte) Druga stranka u postupku: Europska izvršna agencija za obrazovanje i kulturu (EACEA) (zastupnici: H. Monet i N. Sbrilli, agenti, uz asistenciju R. van der Houta, advocaat, i C. Wagnera, Rechtsanwalt)
Izreka 1.
Žalba se odbija. 2.
Universität Koblenz-Landau nalaže se snošenje troškova.
(1)
SL C 278, 12. 7.
2021.