FI
20.2.2023
Euroopan unionin virallinen lehti
C 63/7
Pääasian asianosaiset Kantaja: WP Vastaajat: Istituto nazionale della previdenza sociale ja Italian tasavalta
Tuomiolauselma 1) SEUT 45 ja SEUT 48 artiklaa, Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohtaa sekä Euroopan keskuspankin henkilöstön palvelussuhteen ehtojen hyväksymisestä 9.6.1998 tehdyn Euroopan keskuspankin (EKP) päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.1999, mukaisten palvelussuhteen ehtojen liitteessä III a olevan 8 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole Euroopan keskuspankin (EKP) ja asianomaisen jäsenvaltion välisen sopimuksen puuttuessa esteenä kyseisen jäsenvaltion lainsäädännölle tai hallintokäytännölle, jonka mukaan EKP:n työntekijä ei voi siirtää mainitun jäsenvaltion eläkejärjestelmässä kartuttamiaan eläkeoikeuksia vastaavaa määrää EKP:n eläkejärjestelmään.
SEU 4 artiklan 3 kohdassa edellytetään kuitenkin kyseisessä määräyksessä vahvistetun vilpittömän yhteistyön periaatteen nojalla, että jäsenvaltio, jolle EKP ehdottaa kyseisen liitteessä III a olevan 8 artiklan a alakohdan mukaisen sellaisen sopimuksen tekemistä, joka koskee EKP:n työntekijöiden kyseisen jäsenvaltion eläkejärjestelmässä kartuttamien eläkeoikeuksien siirtämistä EKP:n eläkejärjestelmään, osallistuu aktiivisesti ja vilpittömässä mielessä neuvotteluihin, joiden tarkoituksena on neuvottelujen aloittamisen jälkeen tehdä EKP:n kanssa tällainen sopimus.
2) Unionin oikeuta on tulkittava siten, että siinä ei anneta jäsenvaltion tuomioistuimelle, jossa Euroopan keskuspankin (EKP) työntekijä on saattanut asian vireille, oikeutta määrätä asianomaisen henkilön kyseisen jäsenvaltion eläke­ järjestelmässä kartuttamien eläkeoikeuksien siirtämisestä EKP:n eläkejärjestelmään ilman tällaisesta siirtämisestä annettua kansallisen oikeuden säännöstä tai siitä tehtyä asianomaisen jäsenvaltion ja EKP:n välistä sopimusta.
Sitä vastoin silloin, kun tällaisen EKP:n työntekijän on siksi, että kyseinen jäsenvaltio on laiminlyönyt SEU 4 artiklan 3 kohdassa vahvistetusta vilpittömän yhteistyön periaatteesta seuraavan velvoitteensa osallistua aktiivisesti ja vilpittömässä mielessä neuvotteluihin EKP:n kanssa eläkeoikeuksien siirtoa koskevan sopimuksen tekemiseksi, mahdotonta saada mainitun jäsenvaltion eläkejärjestelmässä kartuttamansa eläkeoikeudet siirretyksi EKP:n eläke­ järjestelmään, kyseinen määräys edellyttää tällaisen tuomioistuimen toteuttavan kaikki kansallisten menettelysäännösten mukaiset toimenpiteet huolehtiakseen siitä, että toimivaltainen kansallinen viranomainen noudattaa kyseistä velvoitetta.
(1)
EUVL C 357, 6.9.2021.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 22.12.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – Hauptzollamt Hamburg v. Shell Deutschland Oil GmbH (Asia C-553/21) (1) (Ennakkoratkaisupyyntö – Direktiivi 2003/96/EY – Energiatuotteiden ja sähkön verotus – 5 artiklan neljäs luetelmakohta – Valmisteverokannat, jotka on eriytetty kyseisten tuotteiden yrityskäytön ja muun kuin yrityskäytön perusteella – Valinnaiset verovapautukset ja verohuojennukset – Valinnaista verovapautusta koskevan hakemuksen toimittaminen tätä varten säädetyn määräajan päätyttyä, mutta ennen asianomaisen veron määräämistä koskevan määräajan päättymistä – Oikeusvarmuuden periaate – Tehokkuusperiaate – Suhteellisuusperiaate) (2023/C 63/09) Oikeudenkäyntikieli: saksa Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin Bundesfinanzhof