ET
20.2.2023
Euroopa Liidu Teataja
C 63/27
Kolmas väide, et rikuti apellandi õigust, et ta ei pea andma ennast süüstavaid ütlusi 4. detsembri 2019. aasta kontrolli ajal; Neljas väide, et määrust nr 883/2013 kohaldati või tõlgendati valesti seoses OLAFi sisemise nõustamis- ja kontrollimehhanismiga ning apellandi õigusega esitada kaebus; Viies väide, et otsust ei ole piisavalt põhjendatud ja seoses apellandi õigusega olla ära kuulatud, on põhjendused vastuolulised; Kuues väide, et puuduvad piisavad põhjendused seoses OLAFi peadirektori erapooletusega; Seitsmes väide, et on rikutud apellandi kaitseõigusi ja nende õigustega seoses on põhjendused vastuolulised, eelkõige mis puudutab määruse nr 883/2013 artikli 9 lõiget 1 seoses Horvaatia tolli poolt OLAFi palvel läbi viidud proovidega.
(1) (2)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. septembri 2013. aasta määrus (EL, Euratom) nr 883/2013, mis käsitleb Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdlusi ning millega tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1073/1999 ja nõukogu määrus (Euratom) nr 1074/1999 (ELT 2013, L 248, lk 1).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT 2001, L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331).
Euroopa Komisjoni 22. detsembril 2022 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda laiendatud koosseisus) 12. oktoobri 2022. aasta otsuse peale kohtuasjas T-502/19: Francesca Corneli versus EKP (Kohtuasi C-789/22 P) (2023/C 63/34) Kohtumenetluse keel: itaalia Pooled Apellant: Euroopa Komisjon (esindajad: V. Di Bucci, D. Triantafyllou, A. Nijenhuis) Teised menetlusosalised: Francesca Corneli, Euroopa Keskpank
Apellandi nõuded Apellant palub Euroopa Kohtul: — tühistada Üldkohtu (neljas koda laiendatud koosseisus) 12. oktoobri 2022. aasta otsus kohtuasjas Francesca Corneli vs.
Euroopa Keskpank (T-502/19), mis on komisjonile teatavaks tehtud samal kuupäeval; — jätta esimeses kohtuastmes esitatud hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, kuna see on ka põhjendamatu, ja mõista kohtukulud mõlemas kohtuastmes välja hagejalt; — teise võimalusena tühistada Üldkohtu otsus ja saata kohtuasi Üldkohtule tagasi.
Väited ja peamised argumendid Komisjon põhjendab oma apellatsioonkaebust viie väitega.
Esimeses väites osutab komisjon, et Üldkohus on rikkunud ELTL artiklit 263, kui ta ekslikult järeldas, et esimeses astmes vaidlustatud otsused puudutavad esimese kohtuastme hagejat otseselt ja isiklikult ning et nimetatud isikul on eraldiseisev huvi esitada nende otsuste peale tühistamishagi, samuti on ta moonutanud faktilisi asjaolusid.