CS
20.2.2023
Úřední věstník Evropské unie
C 63/7
Účastníci původního řízení Žalobce: WP Žalovaní: Istituto nazionale della previdenza sociale, Repubblica italiana
Výrok 1) Články 45 a 48 SFEU, čl. 11 odst.
2 přílohy VIII služebního řádu úředníků Evropské unie a čl. 8 písm.
a) přílohy IIIa rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 9. června 1998 o přijetí pracovního řádu pro zaměstnance Evropské centrální banky, ve znění ze dne 31. března 1999, musí být vykládány v tom smyslu, že pokud nebyla uzavřena dohoda mezi Evropskou centrální bankou (ECB) a dotčeným členský státem, nebrání právní úpravě ani správní praxi tohoto členského státu, jež neumožňuje zaměstnanci ECB převést do důchodového systému ECB částku odpovídající nárokům na důchod, které nabyl v důchodovém systému uvedeného členského státu.
Článek 4 odst.
3 SEU však v souladu se zásadou loajální spolupráce zakotvenou v tomto ustanovení vyžaduje, aby se členský stát, jemuž ECB navrhla uzavření dohody na základě tohoto čl. 8 písm.
a) přílohy IIIa o převodu nároků na důchod nabytých jejími zaměstnanci v důchodovém systému tohoto členského státu do důchodového systému ECB, aktivně a v dobré víře podílel na jednáních, jejichž cílem je uzavřít s ECB takovou dohodu po zahájení jednání.
2) Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že neopravňuje soud členského státu, na který se obrátil zaměstnanec Evropské centrální banky (ECB), k tomu, aby nařídil převod nároků na důchod nabytých touto osobou v důchodovém systému tohoto členského státu do důchodového systému ECB v případě, že neexistuje ustanovení vnitrostátního práva nebo dohoda uzavřená mezi dotyčným členským státem a ECB, které by takový převod stanovily.
Naproti tomu, pokud z důvodu, že tento členský stát porušil svou povinnost, jež vyplývá ze zásady loajální spolupráce zakotvené v čl. 4 odst.
3 SEU, aktivně a v dobré víře se podílet na jednáních s ECB za účelem uzavření dohody o převodu nároků na důchod, si tento zaměstnanec ECB nemůže nechat převést nároky na důchod, které nabyl v důchodovém systému uvedeného členského státu, do důchodového systému ECB, vyžaduje toto ustanovení, aby takový soud přijal veškerá opatření stanovená vnitrostátními procesními předpisy s cílem zajistit splnění této povinnosti příslušným vnitrostátním orgánem.
(1)
Úř. věst.
C 357, 6.9.2021.
Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 22. prosince 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Hauptzollamt Hamburg v. Shell Deutschland Oil GmbH (Věc C-553/21) (1) („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2003/96/ES – Zdanění energetických produktů a elektřiny – Článek 5 čtvrtá odrážka – Rozlišené sazby spotřební daně podle obchodního nebo neobchodního použití těchto produktů – Osvobození od daně a fakultativní snížení daně – Podání žádosti o fakultativní snížení daně po uplynutí lhůty stanovené za tímto účelem, avšak před uplynutím lhůty pro vyměření dotčené daně – Zásada právní jistoty – Zásada efektivity – Zásada proporcionality“) (2023/C 63/09) Jednací jazyk: němčina Předkládající soud Bundesfinanzhof