C 60/42
SV
Europeiska unionens officiella tidning
17.2.2023
— Departementet Gard: Aiguèze, Bagnols-sur-Cèze, Castillon-du-Gard, Cavillargues, Chusclan, Codolet, Comps, Cornillon, Domazan, Estézargues, Fournès, Gaujac, Laudun, Montfrin, Orsan, Pont-Saint-Esprit, Pujaut, Rochefort-du-Gard, Sabran, Saint-Alexandre, Saint-Etienne-des-Sorts, Saint-Gervais, Saint-Hilaire-d’Ozilhan, Saint-Marcel-de-Careiret, Saint-Michel-d’Euzet, Saint-Nazaire, Saint-Pons-la-Calm, Saint-Victor-la-Coste, Sauveterre, Saze, Tresques, Valliguières och Vénéjan. — Departementet Vaucluse: Beaumes-de-Venise, Bédarrides, Bollène, Buisson, Cairanne, Camaret-sur-Aigues, Caumont-sur-Durance, Châteauneuf-de-Gadagne, Courthézon, Faucon, Grillon, Jonquières, La Roque-Alric, Lafare, Lagarde-Paréol, Mondragon, Morières-lès-Avignon, Orange, Piolenc, Puyméras, Rasteau, Richerenches, Roaix, Sablet, Saint-Marcellin-lès-Vaison, Saint-Romain-en-Viennois, Saint-Roman-de-Malegarde, Saint-Saturninlès-Avignon, Sainte-Cécile-les-Vignes, Séguret, Sérignan-du-Comtat, Sorgues, Suzette, Travaillan, Uchaux, Vaisonla-Romaine, Valréas, Vedène, Villedieu, Violès och Visan.
7.
Druvsorter Clairette B Grenache N Grenache blanc B Marsanne B Roussanne B Viognier B
8.
Beskrivning av samband Det geografiska området sträcker sig över fyra departement mellan Montélimar och Avignon, i de centrala delarna av södra Rhônedalen.
Floden Rhône utgör den centrala delen och möjliggjorde en viktig transportväg.
Under tertiärtiden var Rhônedalen en medelhavsfjord som sträckte sig ända upp till Vienne.
Efter att havet hade dragit sig tillbaka, under kvartärtiden, utvecklades landskapets nuvarande morfologi till följd av erosion (regn, vind, floderosion).
Landskapet präglas i dag av sluttningar och terrasser.
Jordmånen är mycket varierande: terrasser bestående av flodavlagringar, märgelrik och svagt kalkhaltig jord samt jord som har uppstått efter erosion (märgel, sand, sandsten eller molass).
I de södra delarna av Rhônedalen råder ett medelhavsklimat med varma och torra somrar och låg årsnederbörd.
Nederbörden är främst koncentrerad till hösten och slutet av vintern.
Klimatet präglas även av effekterna av den kraftiga nordliga och uttorkande mistralvinden.
Vinden blåser i genomsnitt 120 dagar per år och efterlämnar en klar himmel och främjar mycket sol.
Bergen och kullarna som omger dalen skapar en passageeffekt (venturieffekt genom Rhônedalen) som förstärker vindens kraft.
Under 1700-talet fick vinodlingarna i Rhônedalen sitt breda erkännande.
I slutet av 1700-talet och under 1800-talet expanderade vinodlingarna från vänstra stranden.
Agronomen Jules Guyot, som av Napoleon III hade fått i uppdrag att skriva en rapport om vinodlingens aktuella och framtida ställning i Frankrike, refererade 1864 till ”Côtes du Rhône” (i plural) när han beskrev vinodlingarna som sträckte sig från Saint-Gilles till Tournon och genom Beaucaire.
Tack vare närheten till Rhône fanns det goda avsättningsmöjligheter för vinerna.
Vinproduktionen blev en betydande intäktskälla.
Att den fick den här viktiga rollen gjorde att vin från regionen erhöll den kontrollerade ursprungsbeteckningen redan 1937.
Efter att ha fått detta erkännande ville producenterna ha ett geografiskt namn som kunde förhöja värdet på och identifiera de bästa vinerna.
1966 ledde detta till att de fick möjlighet att koppla den kontrollerade ursprungsbe­ teckningens namn, ”Côtes du Rhône”, till namnet på vissa kommuner där druvorna odlats, beroende på vinernas renommé, och 1967 godkändes den kontrollerade ursprungsbeteckningen ”Côtes du Rhône Villages”.
Den här pyramidformade organiseringen av produktionen har gynnat erkännandet av geografiska enheter som kan anges tillsammans med den kontrollerade ursprungsbeteckningen ”Côtes du Rhône Villages”.