C 60/42
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2023 2 17
— Garo departamentas: Aiguèze, Bagnols-sur-Cèze, Castillon-du-Gard, Cavillargues, Chusclan, Codolet, Comps, Cornillon, Domazan, Estézargues, Fournès, Gaujac, Laudun, Montfrin, Orsan, Pont-Saint-Esprit, Pujaut, Rochefort-du-Gard, Sabran, Saint-Alexandre, Saint-Etienne-des-Sorts, Saint-Gervais, Saint-Hilaire-d’Ozilhan, Saint-Marcel-de-Careiret, Saint-Michel-d’Euzet, Saint-Nazaire, Saint-Pons-la-Calm, Saint-Victor-la-Coste, Sauveterre, Saze, Tresques, Valliguières, Vénéjan; — Vokliūzo departamentas: Beaumes-de-Venise, Bédarrides, Bollène, Buisson, Cairanne, Camaret-sur-Aigues, Caumont-sur-Durance, Châteauneuf-de-Gadagne, Courthézon, Faucon, Grillon, Jonquières, La Roque-Alric, Lafare, Lagarde-Paréol, Mondragon, Morières-lès-Avignon, Orange, Piolenc, Puyméras, Rasteau, Richerenches, Roaix, Sablet, Saint-Marcellin-lès-Vaison, Saint-Romain-en-Viennois, Saint-Roman-de-Malegarde, Saint-Saturninlès-Avignon, Sainte-Cécile-les-Vignes, Séguret, Sérignan-du-Comtat, Sorgues, Suzette, Travaillan, Uchaux, Vaisonla-Romaine, Valréas, Vedène, Villedieu, Violès, Visan.
7.
Vyninių vynuogių veislė (-ės) „Clairette B“ „Grenache N“ „Grenache blanc B“ „Marsanne B“ „Roussanne B“ „Viognier B“
8.
Ryšys (-iai) su geografine vietove Geografinė vietovė driekiasi tarp Montelimaro ir Avinjono, Ronos slėnio pietinės dalies viduryje, ir apima 4 departamentų teritoriją.
Svarbiausias vietovės elementas – Ronos upė, užtikrinusi šį svarbų susisiekimo kelią.
Terciaro laikotarpiu Ronos slėnis buvo Viduržemio jūros fjordas, besitęsiantis iki Vjeno.
Kvartero laikotarpiu jūrai atsitraukus dėl erozijos reiškinių (lietaus, vėjo, upių erozijos), susiformavo dabartiniai kraštovaizdžio morfologiniai bruožai.
Taigi kraštovaizdyje vyrauja šlaitai ir terasos.
Dirvožemis labai įvairus – upių terasos, mergelis ir minkštos klintys, erozijos nulemtas dirvožemis (mergelis, smėlis, smiltainis arba molasa).
Ronos slėnio pietuose vyrauja Viduržemio jūros klimatas, kuriam būdingos karštos ir sausos vasaros ir nedidelis metinis kritulių kiekis.
Daugiausia kritulių iškrenta rudenį ir žiemos pabaigoje.
Klimatui taip pat turi įtakos mistralis – dažnai smarkus ir visuomet drėgmę džiovinantis šiaurės vėjas.
Šis vėjas pučia vidutiniškai 120 dienų per metus.
Jis išsklaido debesis ir užtikrina didelį saulėtumą.
Slėnį juosiantys kalnai ir kalvos sukuria koridoriaus efektą (Ronos koridoriaus Venturio efektas), dėl kurio vėjas tampa stipresnis.
XVIII a. Ronos slėnio vynuogynas įgijo savo gerą vardą.
XVIII a. pabaigoje ir XIX a. išplito vynininkystė kairiajame upės krante.
1864 m. agronomas Jules Guyot, kuriam Napoleonas III pavedė parengti ataskaitą dėl vynmedžių būklės ir ateities Prancūzijoje, vynuogyną, per Bokerą besidriekiantį nuo Sent Žilio iki Turnono, vadina „Côtes du Rhône“ (daugiskaita).
Dėl šalia esančios Ronos upės vynai lengvai įsitvirtino rinkoje.
Vynuogynas tapo pagrindiniu pajamų šaltiniu.
Dėl šios vyraujančios padėties dar 1937 m. buvo pripažinta saugoma kilmės vietos nuoroda.
Po šio pripažinimo gamintojai išreiškė norą įvertinti ir atpažinti geriausius vynus pagal geografinį pavadinimą.
Todėl 1966 m., atsižvelgiant į gerą vynų vardą, buvo suteikta galimybė saugomos kilmės vietos nuorodos „Côtes du Rhône“ pavadinimą susieti su kelių komunų, kuriose auginamos vynuogės, pavadinimu.
1967 m. pripažinta saugoma kilmės vietos nuoroda „Côtes du Rhône Villages“.
Šis darbas organizuojant gamybą piramidės būdu paskatino pripažinti geografines vietoves, kurios galėtų papildyti saugomą kilmės vietos nuorodą „Côtes du Rhône Villages“.