C 60/42
ET
Euroopa Liidu Teataja
17.2.2023
— Le Gard’i departemang: Aiguèze, Bagnols-sur-Cèze, Castillon-du-Gard, Cavillargues, Chusclan, Codolet, Comps, Cornillon, Domazan, Estézargues, Fournès, Gaujac, Laudun, Montfrin, Orsan, Pont-Saint-Esprit, Pujaut, Rochefort-du-Gard, Sabran, Saint-Alexandre, Saint-Etienne-des-Sorts, Saint-Gervais, Saint-Hilaire-d'Ozilhan, Saint-Marcel-de-Careiret, Saint-Michel-d'Euzet, Saint-Nazaire, Saint-Pons-la-Calm, Saint-Victor-la-Coste, Sauveterre, Saze, Tresques, Valliguières, Vénéjan; — Vaucluse’i departemang: Beaumes-de-Venise, Bédarrides, Bollène, Buisson, Cairanne, Camaret-sur-Aigues, Caumont-sur-Durance, Châteauneuf-de-Gadagne, Courthézon, Faucon, Grillon, Jonquières, La Roque-Alric, Lafare, Lagarde-Paréol, Mondragon, Morières-lès-Avignon, Orange, Piolenc, Puyméras, Rasteau, Richerenches, Roaix, Sablet, Saint-Marcellin-lès-Vaison, Saint-Romain-en-Viennois, Saint-Roman-de-Malegarde, Saint-Saturninlès-Avignon, Sainte-Cécile-les-Vignes, Séguret, Sérignan-du-Comtat, Sorgues, Suzette, Travaillan, Uchaux, Vaisonla-Romaine, Valréas, Vedène, Villedieu, Violès, Visan.
7.
Veiniviinamarjasordid „Clairette B“ (hele) „Grenache N“ (tume) „Grenache blanc B“ (hele) „Marsanne B“ (hele) „Roussanne B“ (hele) „Viognier B“ (hele)
8.
Seos(t’e kirjeldus Geograafiline piirkond paikneb Montélimari ja Avignoni vahel, Rhône’i jõe oru lõunaosa keskmes ja asub neljas departemangus.
Selle keskmes on Rhône’i jõgi, mis on võimaldanud avada selle olulise ühendustee.
Tertsiaarajastul oli Rhône’i org kuni Viinini ulatuv Vahemere fjord.
Pärast seda, kui meri kvaternaarajastul erosiooni (vihm, tuul, jõgede erosioon) tagajärjel taandus, kujunesid välja selle maastiku praegused morfoloogilised jooned.
Nii domineerivad siin nõlvad ja terrassid.
Muld on väga erinev: jõeterrassid, mergel ja pehme lubjakivi, erosioonist tingitud pinnas (mergel, liiv, liivakivi või molass).
Rhône’i-äärne kliima on lõunaosas vahemereline, mis tähendab, et suved on soojad ja kuivad ning aastane sademete hulk on väike.
Sademeid esineb peamiselt sügisel ja talve lõpus.
Kliimat iseloomustab ka sageli tugeva ja alati kuivatava põhjatuule mistraali mõju.
See tuul puhub keskmiselt 120 päeva aastas, tuues kaasa pilvitu taeva ja soodustades eredat päikesepaistet.
Orgu raamivate mägede ja küngaste olemasolu tekitab koridoriefekti (Rhône’i koridori Venturi efekt), mis suurendab tuule tugevust.
Rhône’i jõe äärsed viinamarjaistandused said tuntuks XVIII sajandil.
XVIII sajandi lõpus ja XIX sajandi jooksul laienes viinamarjakasvatus ka jõe vasakkaldal.
Agronoom Jules GUYOT, kellele NAPOLEON III tegi ülesandeks koostada aruanne viinapuude olukorra ja tuleviku kohta Prantsusmaal, viitas 1864. aastal Rhône’i jõe kallaste veinidele Côtes du Rhône (mitmuses), et kirjeldada viinamarjaistandusi, mis ulatuvad Saint-Gilles’ist läbi Beaucaire’i Tournon'ini.
Rhône’i jõe lähedus tagas veinidele hea turustamisvõimaluse.
Viinapuud muutusid oluliseks sissetulekuallikaks.
Niisugune ülekaalukas tähtsus viis kontrollitud päritolunimetuse andmiseni juba 1937. aastal.
Nimetuse andmise tulemusena avaldasid tootjad soovi väärtustada ja määrata kindlaks parimad veinid geograafilise kohanime abil.
See viis nii kaugele, et 1966. aastal nõustuti võimalusega lisada kontrollitud päritolunimetusele „Côtes du Rhône“ olenevalt veinide mainest mõne sellise kommuuni nimi, kust viinamarjad pärinesid, ning seejärel anti 1967. aastal kontrollitud päritolunimetus „Côtes du Rhône Villages“.
Tootmise korraldamine püramiidina soodustas seda, et tunnustati võimalust, mille kohaselt päritolunimetust „Côtes du Rhône Villages“ võivad täiendada geograafiliste üksuste nimed.