C 60/42
DA
Den Europæiske Unions Tidende
17.2.2023
— departementet Le Gard: Aiguèze, Bagnols-sur-Cèze, Castillon-du-Gard, Cavillargues, Chusclan, Codolet, Comps, Cornillon, Domazan, Estézargues, Fournès, Gaujac, Laudun, Montfrin, Orsan, Pont-Saint-Esprit, Pujaut, Rochefort-du-Gard, Sabran, Saint-Alexandre, Saint-Etienne-des-Sorts, Saint-Gervais, Saint-Hilaire-d'Ozilhan, Saint-Marcel-de-Careiret, Saint-Michel-d'Euzet, Saint-Nazaire, Saint-Pons-la-Calm, Saint-Victor-la-Coste, Sauveterre, Saze, Tresques, Valliguières, Vénéjan — departementet Vaucluse: Beaumes-de-Venise, Bédarrides, Bollène, Buisson, Cairanne, Camaret-sur-Aigues, Caumont-sur-Durance, Châteauneuf-de-Gadagne, Courthézon, Faucon, Grillon, Jonquières, La Roque-Alric, Lafare, Lagarde-Paréol, Mondragon, Morières-lès-Avignon, Orange, Piolenc, Puyméras, Rasteau, Richerenches, Roaix, Sablet, Saint-Marcellin-lès-Vaison, Saint-Romain-en-Viennois, Saint-Roman-de-Malegarde, Saint-Saturninlès-Avignon, Sainte-Cécile-les-Vignes, Séguret, Sérignan-du-Comtat, Sorgues, Suzette, Travaillan, Uchaux, Vaisonla-Romaine, Valréas, Vedène, Villedieu, Violès, Visan.
7.
Druesorter Clairette B Grenache N Grenache blanc B Marsanne B Roussanne B Viognier B
8.
Beskrivelse af tilknytningen Det geografiske område strækker sig fra Montélimar til Avignon i hjertet af Rhônedalens sydlige ende og dækker fire departementer.
Floden Rhône udgør midtpunktet i området og har åbnet denne vigtige kommunikationsvej.
I den tertiære tidsalder var Rhônedalen en middelhavsfjord, der strakte sig helt til Wien.
Efter havets tilbagetrækning blev den landskabsmæssige morfologis aktuelle kendetegn udviklet.
Dette skete i kvartærtiden som følge af erosion (regn, vinde, floderosion).
Landskabet domineres således af skråninger og terrasser.
Jordbunden er meget varieret: flodterrasser, mergel og kalksten, jord dannet på grundlag af erosion (mergel, sand, sandsten eller molasse).
I det sydlige Rhône-område er der et middelhavsklima med varme og tørre somre og lav årlig nedbørsmængde.
Nedbøren falder hovedsagelig sted om efteråret og sidst på vinteren.
Klimaet er også kendetegnet ved Mistralvindens indvirkning.
Denne nordenvind er ofte voldsom og altid tør.
Vinden blæser i gennemsnit 120 dage om året og gør himlen skyfri, hvilket øget antallet af soltimer.
Tilstedeværelsen af bjerge og bakker omkring dalen skaber en korridoreffekt (Rhônekorridorens venturi-effekt), som øger vindstyrken.
I løbet af det 18. århundrede blev vinområdet omkring Rhône et tegn på kvalitet.
I slutningen af det 18. århundrede og i løbet af det 19. århundrede udviklede vinavlen sig på flodens venstre bred.
I 1864 henviste agronom Jules Guyot, som af Napoleon III var blevet bedt om at udarbejde en rapport om den franske vinavls tilstand og fremtid, til »Côtes du Rhône« (i flertal) i sin beskrivelse af vindyrkningsarealerne fra Saint-Gilles til Tournon og omkring Beaucaire.
Nærheden til Rhônefloden gav vinene en god kommerciel afsætningsmulighed.
Vinavl blev en vigtig indtægtskilde.
Denne betydning førte til anerkendelse som en kontrolleret oprindelsesbetegnelse allerede i 1937.
Som følge af denne anerkendelse gav producenterne udtryk for et ønske om at give de bedste vine en slags status og identitet gennem en geografisk betegnelse.
Dette førte i 1966 til muligheden for at sætte navnet på den kontrollerede oprindelsesbetegnelse »Côtes du Rhône« i forbindelse med navnet på nogle af druernes oprindelseskommuner.
Dette bundede i vinenes omdømme.
I 1967 blev den kontrollerede oprindelsesbetegnelse »Côtes du Rhône Villages« anerkendt.
Dette enorme arbejde med at organisere produktionen har fremmet anerkendelsen af geografiske enheder, der kunne supplere den kontrollerede oprindelsesbetegnelse »Côtes du Rhône Villages«.