C 60/42
CS
Úřední věstník Evropské unie
17.2.2023
— departement Gard: Aiguèze, Bagnols-sur-Cèze, Castillon-du-Gard, Cavillargues, Chusclan, Codolet, Comps, Cornillon, Domazan, Estézargues, Fournès, Gaujac, Laudun, Montfrin, Orsan, Pont-Saint-Esprit, Pujaut, Rochefort-du-Gard, Sabran, Saint-Alexandre, Saint-Etienne-des-Sorts, Saint-Gervais, Saint-Hilaire-d'Ozilhan, Saint-Marcel-de-Careiret, Saint-Michel-d'Euzet, Saint-Nazaire, Saint-Pons-la-Calm, Saint-Victor-la-Coste, Sauveterre, Saze, Tresques, Valliguières, Vénéjan, — Departement Vaucluse: Beaumes-de-Venise, Bédarrides, Bollène, Buisson, Cairanne, Camaret-sur-Aigues, Caumont-sur-Durance, Châteauneuf-de-Gadagne, Courthézon, Faucon, Grillon, Jonquières, La Roque-Alric, Lafare, Lagarde-Paréol, Mondragon, Morières-lès-Avignon, Orange, Piolenc, Puyméras, Rasteau, Richerenches, Roaix, Sablet, Saint-Marcellin-lès-Vaison, Saint-Romain-en-Viennois, Saint-Roman-de-Malegarde, Saint-Saturninlès-Avignon, Sainte-Cécile-les-Vignes, Séguret, Sérignan-du-Comtat, Sorgues, Suzette, Travaillan, Uchaux, Vaisonla-Romaine, Valréas, Vedène, Villedieu, Violès, Visan.
7.
Moštová odrůda (moštové odrůdy) Clairette B Grenache N Grenache blanc B Marsanne B Roussanne B Viognier B
8.
Popis souvislostí Zeměpisná oblast se rozkládá mezi městy Montélimar a Avignon, ve středu jižní části údolí řeky Rhôny, a zahrnuje 4 departementy.
Řeka Rhôna tvoří její jádro a umožnila otevření tohoto významného komunikačního kanálu.
V období třetihor bylo údolí Rhôny středomořským fjordem, který se táhl až do Vídně.
Po ústupu moře v období čtvrtohor se pod vlivem eroze (déšť, vítr, říční eroze) vytvořily stávající rysy morfologie krajiny.
Krajině tak dominují svahy a terasy.
Půdy jsou velmi rozmanité: říční terasy, slíny a měkké vápence, půdy vzniklé erozí (slíny, písky, pískovce nebo molasy).
Podnebí v údolí řeky Rhôny je v jeho jižní části středomořské s teplými a suchými léty a nízkou úrovní každoročních srážek.
Srážky většinou přicházejí na podzim a na konci zimy.
Podnebí je rovněž ovlivněno působením mistralu, severního větru, který je často velmi silný a vždy suchý.
Tento vítr vane v průměru 120 dní v roce, rozptyluje mraky a přispívá k intenzivnímu slunečnímu svitu.
Přítomnost hor a kopců, které obklopují údolí, vytváří efekt koridoru (efekt Venturiho trubice v úvalu řeky Rhôny), čímž se posiluje intenzita větru.
V průběhu 18. století získaly vinice v údolí řeky Rhôny velkou proslulost.
Na konci 18. století a v průběhu 19. století došlo k rozšíření vinařství na levé straně řeky.
V roce 1864 agronom Jules Guyot, který byl Napoleonem III. pověřen vypracováním zprávy o stavu a budoucnosti vinné révy ve Francii, zmiňuje „Côtes du Rhône“ při popisu vinice rozkládající se mezi obcemi Saint-Gilles, Beaucaire a Tournon.
Blízkost Rhôny zajišťovala vínům dobré tržní příležitosti.
Vinice se stala významným zdrojem příjmů.
Její nabytí na významu vedlo k uznání kontrolovaného označení původu již v roce 1937.
Po získání tohoto uznání vyjádřili producenti přání zhodnotit a určit nejlepší vína prostřednictvím zeměpisného názvu.
Jejich úsilí v tomto směru vedlo v roce 1966 k uznání možnosti doplnit k názvu kontrolovaného označení původu „Côtes du Rhône“ název několika obcí, z nichž pochází hrozny, v závislosti na prokazatelné dobré pověsti vín, a následně, v roce 1967, k uznání kontrolovaného označení původu „Côtes du Rhône Villages“.
Tento postup pyramidového uspořádání produkce umožnil uznání zeměpisných jednotek, které mohly doplnit kontrolované označení původu „Côtes du Rhône Villages“.