C 60/42
BG
Официален вестник на Европейския съюз
17.2.2023 г.
— Департамент Gard: Aiguèze, Bagnols-sur-Cèze, Castillon-du-Gard, Cavillargues, Chusclan, Codolet, Comps, Cornillon, Domazan, Estézargues, Fournès, Gaujac, Laudun, Montfrin, Orsan, Pont-Saint-Esprit, Pujaut, Rochefort-du-Gard, Sabran, Saint-Alexandre, Saint-Etienne-des-Sorts, Saint-Gervais, Saint-Hilaire-d'Ozilhan, Saint-Marcel-de-Careiret, Saint-Michel-d'Euzet, Saint-Nazaire, Saint-Pons-la-Calm, Saint-Victor-la-Coste, Sauveterre, Saze, Tresques, Valliguières, Vénéjan; — Департамент Vaucluse: Beaumes-de-Venise, Bédarrides, Bollène, Buisson, Cairanne, Camaret-sur-Aigues, Caumontsur-Durance, Châteauneuf-de-Gadagne, Courthézon, Faucon, Grillon, Jonquières, La Roque-Alric, Lafare, LagardeParéol, Mondragon, Morières-lès-Avignon, Orange, Piolenc, Puyméras, Rasteau, Richerenches, Roaix, Sablet, SaintMarcellin-lès-Vaison, Saint-Romain-en-Viennois, Saint-Roman-de-Malegarde, Saint-Saturnin-lès-Avignon, SainteCécile-les-Vignes, Séguret, Sérignan-du-Comtat, Sorgues, Suzette, Travaillan, Uchaux, Vaison-la-Romaine, Valréas, Vedène, Villedieu, Violès, Visan.
7.
Винени сортове грозде Clairette B Grenache N Grenache blanc B Marsanne B Roussanne B Viognier B
8.
Описание на връзката или връзките Географският район се простира между Montélimar и Avignon, в сърцето на южната част на долината на Рона, на територията на 4 департамента.
Река Рона съставлява неговото ядро и е дала възможност за отварянето на тази важна комуникационна връзка.
В епохата на терциера долината на Рона е средиземноморски фиорд, който се простира чак до Виена.
След оттеглянето на морето по време на кватернера, под действието на ерозионни явления (дъждове, ветрове, речна ерозия) са се образували настоящите форми на морфологията на пейзажа.
Така в него преобладават хълмове и тераси.
Почвите са от много различно естество: речни тераси, мергели и меки варовици, получени при ерозия почви (мергели, пясъци, пясъчници или глинести пясъчници).
В южната част климатът в долината на Рона е средиземноморски, с топли и сухи лета и слабо годишно количество на валежите.
Валежи има основно през есента и в края на зимата.
Климатът се обуславя също и от действието на мистрала — северен вятър, който често е силен и винаги сух.
Той духа средно 120 дни в годината, като прояснява небето и благоприятства силно слънчево огряване.
Наличието на планини и хълмове, които обграждат долината, създава ефект на коридор (ефектът „venturi“ на коридора на долината на Рона), с което се увеличава силата на вятъра.
През XVIII век лозовите насаждения в долината на Рона достигат най-високото си признание.
В края на XVIII век и по време на XIX век лозарството по левия бряг се разраства.
През 1864 г. агрономът Jules GUYOT, натоварен от НАПОЛЕОН III да изготви доклад за състоянието и бъдещето на лозята във Франция, посочва „Côtes du Rhône“ (в множествено число), за да опише лозовите насаждения от Saint-Gilles до Tournon, преминавайки през Beaucaire.
Близостта на река Рона осигурява на вината добри възможности за пазарна реализация.
Лозята се превръщат в основен източник на доходи.
Тази значимост води до признаването на контролираното наименование за произход още през 1937 г. Вследствие на това признаване производителите изразяват желание най-добрите вина да се отличат и идентифицират с географско наименование.
Така се стига до признаването през 1966 г. на възможността към името на контролираното наименование за произход „Côtes du Rhône“ да се добавя името на няколко общини, от които произлиза гроздето, в зависимост от доказаната репутация на вината, а след това през 1967 г. и до признаването на контролираното наименование за произход „Côtes du Rhône Villages“.
Тези усилия за пирамидална организация на производството допринася за признаването на географски единици, които може да се добавят към контролираното наименование за произход „Côtes du Rhône Villages“.