7.2.2023
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 47/65 Tisdag, 5 juli 2022
— med beaktande av rapporten från Europeiska arbetsmiljöbyrån (EU-Osha) av den 7 december 2020 Förebygga belastningsbesvär i en mångfaldig arbetskraft: riskfaktorer för kvinnor, migranter och hbtqi-personer, — med beaktande av EU-Oshas rapport av den 7 oktober 2011 Främjande av psykisk hälsa på arbetsplatsen – en rapport om god praxis, — med beaktande av EU-Oshas rapport av den 22 oktober 2021 Distansarbete och hälsorisker i samband med covid-19-pandemin: exempel från arbetslivet och politiska konsekvenser, — med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande av den 12 december 2012 Europeiska året för psykisk hälsa – för ett bättre arbete och en bättre livskvalitet (15), — med beaktande av yttrandet av kommissionens expertpanel för effektiva sätt att investera i hälsa av den 23 juni 2021 om stöd för den psykiska hälsan hos vårdarbetare och andra samhällsviktiga arbetstagare, — med beaktande av EU-Oshas och Eurofounds rapport från 13 oktober 2014 Psykosociala risker i Europa: Förekomst och strategier för förebyggande, — med beaktande av Willis Towers Watsons undersökning från 2021 om arbetstagarnas erfarenhet, — med beaktande av de framställningar som lämnats in till utskottet för framställningar, exempelvis nr 0956/2018 och nr 1186/2018, — med beaktande av artikel 54 i arbetsordningen, — med beaktande av betänkandet från utskottet för sysselsättning och sociala frågor (A9-0184/2022), och av följande skäl: A. Rätten till fysisk och psykisk hälsa är en grundläggande mänsklig rättighet och varje människa har rätt till bästa möjliga hälsa.
WHO definierar psykisk hälsa som ett tillstånd av psykiskt välbefinnande där varje individ kan förverkliga sina egna möjligheter, klara av vanliga påfrestningar, arbeta produktivt och bidra till det samhälle som hen lever i (16).
Rätten till psykisk hälsa är även kopplad till andra grundläggande rättigheter, såsom rätten till människans värdighet (artikel 1 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna) och människans rätt till integritet, inklusive mental integritet (artikel 3 i samma stadga).
B. Forskning visar att covid-19-pandemin har format organisatorisk praxis och ledningspraxis och förändrat arbetsvillkoren för många arbetstagare i Europa, med konsekvenser för arbetstid, välbefinnande och arbetsplatsens fysiska miljö.
Omänskliga krav har ställts på hälso- och sjukvårdspersonal och personal inom annan samhällsviktig verksamhet.
Dessa arbetstagare har tvingats hantera en krävande arbetsmiljö, brist på skydd och rädsla för sin säkerhet, vilket har haft negativa psykologiska konsekvenser.
Att förstå psykiska hälsoproblem på arbetsplatsen innebär inte bara att vara medveten om de psykiska störningar som tas upp i de diagnostiska kriterierna i WHO:s internationella sjukdomsklassifikation (t.ex. depression) (17), utan att också sträva efter att främja välbefinnande, undvika missförstånd och stigmatisering samt utforma och genomföra de åtgärder och den behandling som krävs för att hantera dessa störningar (18).
C. Genom pandemin har omsorgsansvar i kombination med arbete ökat kraftigt, vilket på ett oproportionerligt sätt har drabbat kvinnor och ökat ojämlikheten mellan könen inom obetalt omsorgsarbete.
Detta hade en negativ inverkan på den psykiska hälsan hos personer med omsorgsansvar, eftersom många arbetstagare tvingades hantera mycket mer stress genom att ta på sig det ökade omsorgsansvaret för hemundervisning och barnomsorg under nedstängningen eller genom att tillhandahålla informell vård eller utföra någon annan typ av arbete för anhöriga i beroendeställning.
(15) (16) (17) (18)
EUT C 44, 15.2.2013, s. 36.
WHO:s faktablad om psykisk hälsa: Psykisk hälsa: förstärkning av våra insatser, av den 17 juni 2022.
Den internationella sjukdomsklassifikationen ICD, Problem relaterade till sysselsättning eller arbetslöshet.
Förteckning över psykiska störningar enligt WHO:s faktablad om psykiska störningar av den 8 juni 2022.