C 47/132
SV
Europeiska unionens officiella tidning
7.2.2023
Onsdagen, 6 juli 2022
C.
Det sociala kontraktet måste förnyas och förtroendet måste återskapas.
D.
I september 2015 åtog sig alla länder att ha en ambitiös agenda för hur de tillsammans ska hantera de globala utmaningarna: FN:s Agenda 2030 för hållbar utveckling.
E.
Multilateralismen är visserligen fortfarande det bästa organisatoriska systemet för att lösa globala utmaningar, men det har onekligen inte varit lätt att genomföra systemet på ett effektivt sätt.
F.
Världen har gått in i en ny multipolär era med stor potential för turbulens, konfrontation och instabilitet.
Det råder stor geopolitisk konkurrens och förekommer icke-traditionella hot och konflikter – bl.a. hybrid- och cyberattacker, hybridkrigföring och desinformation – som ofta utspelar sig långt från allmänhetens ögon, men som får betydande konsekvenser för EU:s och världens säkerhet och som vi inte kan motverka och reagera på med hjälp av lämpliga verktyg.
Det finns en risk för en klyfta mellan de nuvarande globala utmaningarna och det nuvarande multilaterala systemets kapacitet att leverera effektiva och inkluderande lösningar.
G.
Samtidigt ställs världsordningen i allt högre grad inför politiska problem och utmaningar som kräver åtgärder på internationell nivå, bl.a. en effektiv global politisk dialog, samarbete och konvergens av ståndpunkter i syfte att uppnå hållbara resultatinriktade lösningar, samordnade åtgärder och gemensamma standarder inom en regelbaserad ordning som kan ge effektiva resultat, i allas intresse, och främja mänskliga rättigheter och rättsstatsprincipen.
Dessa standarder bör bidra till internationell fred, stabilitet och hållbar utveckling.
EU står bakom internationella lagar och normer.
H.
Världen har blivit mer sammankopplad, vilket gör aktörer på den internationella arenan mer beroende av varandra och utmaningar mer komplexa.
De problem på flera nivåer som blir följden kräver gemensamma åtgärder, flexibla strukturer och inkludering av alla intressenter.
I.
Den nuvarande multilaterala ordningen härrör från världsordningen efter 1945 som inte nödvändigtvis fullt ut avspeglar dagens värld, eftersom det inte togs ordentlig hänsyn till alla nuvarande globala aktörer när den multilaterala strukturen utformades.
J.
Global politik och globala normer för vapenkontroll, nedrustning och icke-spridning överges och försvagas i en tid när försäljningen av konventionella vapen ökar, vapensystemen blir mer autonoma och det görs investeringar i nya massförstörelsevapen.
K.
Multilateralismen, som ett fredligt sätt att organisera förbindelserna mellan suveräna stater, utmanas allt mer, delvis beroende på ändringar i det internationella systemet, t.ex. framväxten av nya aktörer på den globala arenan och hybridhoten från dessa, spänningarna till följd av de multilaterala institutionernas karaktär och behovet av att se över institutioner som funnits i flera årtionden, den växande klyftan mellan den allmänna opinionen och institutionerna, ökningen av globaliseringsfientliga stämningar, de traditionellt dominerande geopolitiska stormakternas tillbakagång samt den efterföljande tillbakagången för globala friheter och demokrati.
Covid-19-pandemin och dess aldrig tidigare skådade inverkan på världssamfundet har både förstärkt och påskyndat dessa förändringar.
Vi står på randen till en ny era som hotar att undergräva mer än 70 år av framsteg och relativ fred och befästa utvecklingen mot en politik med starka ledare som strävar efter att urholka den regelbaserade världsordning som bygger på rättssäkerhet, ansvarsutkrävande, demokrati, mänskliga rättigheter, jämställdhet och mångfald.
Kombinationen av nationella populistiska impulser, skiljaktiga och skiftande mål och en avsaknad av metoder för genomförande och ansvarsutkrävande tvingar det multilaterala systemet att hantera tre sammanhängande kriser: en maktkris, en relevanskris och en legitimitetskris, som beror på bristande politisk vilja och samordning, främst i väst.
L.
Multilateralismens kris kan vara ett tillfälle att återuppbygga konsensus för en världsordning som bygger på multilateralism och rättsstatsprincipen genom effektivt samarbete, solidaritet och samordning.
EU bör stödja initiativ som syftar till att införliva civilsamhällets synpunkter i beslutsprocesserna i multilaterala forum som FN.
EU bör förespråka att en parlamentarisk FN-församling inrättas inom FN-systemet för att öka den demokratiska karaktären, det demokratiska ansvarsutkrävandet och insynen i den globala styrningen.