C 47/160
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
7.2.2023.
Trešdiena, 2022. gada 6. jūlijs
24. uzsver, ka ir svarīgi aizsargāt un veicināt vietējo kopienu tiesības piekļūt dabas resursiem, tādiem kā zemei un ūdenim, un tos kontrolēt; pauž nožēlu par to, ka daudzās jaunattīstības valstīs notiek zemes sagrābšana; norāda, ka tā ir brutāla prakse, kas nav savienojama ar uztursuverenitātes mērķi un apdraud Āfrikas lauku kopienu izdzīvošanu; 25. norāda, ka, piemēram, tiesības izmantot ganības un kopienas ganību platības pieder pie tradicionālajām zemes lietošanas tiesībām, kuras balstās uz paražu tiesībām, nevis uz iegūtajām īpašumtiesībām; tomēr uzsver, ka ir ļoti svarīgi aizsargāt šīs lauku iedzīvotāju kopējās tiesības; 26. aicina mazināt sociālo spriedzi starp pastāvīgām lauksaimnieku kopienām un lopkopju kopienām ar nomadu dzīvesveidu, it īpaši reģionos, kuros notiek etniski reliģiskie konflikti; 27. pauž nopietnas bažas par jaunattīstības valstu lielo atkarību no pārtikas importa (galvenokārt no Eiropas Savienības), it īpaši gadījumos, kad šādu importu veido subsidēti produkti, kuru zemā cena negatīvi ietekmē vietējās mazapjoma lauksaimniecības konkurētspēju; 28. uzsver vajadzību aizsargāt lauksaimnieku tiesības uzturēt ģenētiskos resursus pārtikas nodrošinājuma un pielāgošanās klimata pārmaiņām nolūkos; aicina Komisiju savas attīstības palīdzības un tirdzniecības un ieguldījumu politikas ietvaros atbalstīt lauksaimniecības sistēmas, kas atbilst Starptautiskā līguma par augu ģenētiskajiem resursiem pārtikai un lauksaimniecībai (ITPGRFA) noteikumiem, kas garantē zemnieku tiesības uzturēt, kontrolēt, aizsargāt un attīstīt savu sēklas materiālu un tradicionālās zināšanas; 29. uzsver vajadzību pastāvīgi sadarboties ar valstīm, starptautiskajām un reģionālajām organizācijām, privāto sektoru, lauksaimniekiem un mazajiem lauksaimniekiem, kā arī vietējo pilsonisko sabiedrību un vietējām kopienām, lai atbalstītu kontekstuālu, īstenojamu un stabilu valsts mērķu uztura jomā izstrādi, īstenošanu un uzraudzību; atzīst pilsoniskās sabiedrības būtisko nozīmi, jo īpaši attiecībā uz mazo lauksaimniecību īpašniekiem, sasaistot viņus ar apmācību, resursiem, tirgiem un vērtības ķēdēm; 30. uzskata — lai garantētu stabilu un noturīgu pārtikas nodrošinājumu, ir būtiski par prioritāti izvirzīt māšu un zīdaiņu uztura vajadzības, un aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt jaunattīstības valstu iestādes uztura pakalpojumu integrēšanā veselības aprūpes sistēmās, lai novērstu uztura nepietiekamību visos tās veidos un nodrošinātu uztura pakalpojumu nepārtrauktību, jo īpaši akūtas uztura nepietiekamības agrīnu atklāšanu un kopienā balstītu pārvaldību, zīdaiņu un mazu bērnu ēdināšanu, kā arī ar to saistītās māšu uztura programmas; šajā sakarā atzinīgi vērtē SUN kustības sasniegumus un darbu; 31. aicina ES aizsargāt mazo ražotāju piekļuvi zemei un citiem resursiem, tostarp lauksaimnieku iegūtām sēklām, kā arī to kontroli, piekļuvi ūdenim, kā arī piekļuvi infrastruktūrai, lai lauku kopienas sasaistītu ar teritoriālajiem tirgiem, tostarp pilsētu teritorijām; 32. aicina ES nodrošināt pienācīgu finansējumu un zināšanu un tehnisko inovāciju kopīgu radīšanu, ko ļauj paveikt lauksaimnieku vadīta pētniecība, kā arī atbalstīt mazapjoma ražotāju organizācijas un sieviešu apvienības un to kolektīvās pārstrādes un tirdzniecības darbības; 33. aicina Komisiju izveidot ciešas saiknes ar partnervalstīm, lai apmainītos ar zināšanām par lauksaimniecību; uzsver Eiropas lauksaimniecības nozares speciālās zināšanas un uzsver nepieciešamību par prioritāti noteikt partnerību veidošanu lauksaimniecības pētniecības un inovācijas jomā, tostarp izmantojot programmu “Apvārsnis Eiropa”, un atbildīgu un ētisku inovāciju stimulēšanu, lai veicinātu ilgtspējīgu lauksaimniecības praksi nolūkā palielināt ražas un lauksaimniecības produkcijas apjomus; šai sakarā aicina taisnīgas pārkārtošanās procesā lielākā mērā paļauties uz tradicionālajām zināšanā, it īpaši par lauksaimniecības praksi, zivsaimniecību un mežu aizsardzību, tādējādi nodrošinot pilnvērtīgas iespējas vietējiem iedzīvotājiem un vietējām kopienām; 34. norāda uz budžeta atbalsta pozitīvajiem rezultātiem, par ko liecina 6. progresa ziņojums par rīcības plānu uztura jomā kā mehānismu ilgtspējīgiem, ietekmīgiem un valstij nozīmīgiem ieguldījumiem uztura jomā; 35. aicina ES globālos un valstu uztura mērķrādītājus integrēt attiecīgajās attīstības programmās un valstu stratēģijās; aicina ES un tās dalībvalstis paredzēt ilgtermiņa finanšu ieguldījumus pārtikas un uztura nodrošinātībā un ilgtspējīgā lauksaimniecībā, zivsaimniecībā un akvakultūrā un mudināt partnervalstis vairāk ieguldīt šajās nozarēs, izmantojot valsts budžetu;