C 47/132
DA
Den Europæiske Unions Tidende
7.2.2023
Onsdag den 6. juli 2022
C. der henviser til, at der er behov for at forny den sociale kontrakt og genopbygge tilliden;
D. der henviser til, at alle lande i september 2015 forpligtede sig til en ambitiøs dagsorden for fælles håndtering af globale udfordringer, nemlig FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling;
E. der henviser til, at multilateralisme fortsat er det bedste organisatoriske system til løsning af globale udfordringer, men at det må erkendes, at det er svært at finde en vej til effektiv gennemførelse;
F. der henviser til, at verden er gået ind i en ny multipolær æra med et stort potentiale for turbulens, konfrontation og ustabilitet, der er kendetegnet ved stor geopolitisk konkurrence, der involverer utraditionelle trusler og konflikter såsom hybride angreb og cyberangreb, hybrid krigsførelse og desinformation, som ofte finder sted uden for offentlighedens søgelys, men som har betydelige konsekvenser for EU's og den globale sikkerhed, og som vi ikke har det rette værktøj til at imødegå og reagere på; der henviser til, at der er risiko for en kløft mellem de nuværende globale udfordringer og det nuværende multilaterale systems kapacitet til at levere effektive og inklusive løsninger;
G. der henviser til, at verdensordenen samtidig i stigende grad står over for politiske spørgsmål og udfordringer, der kræver handling på internationalt niveau, herunder effektiv global politisk dialog, samarbejde og konvergens af holdninger med henblik på at finde holdbare løsninger, der kan levere resultater, koordinerede tiltag og fælles standarder inden for rammerne af en regelbaseret orden, der kan levere effektive resultater i alles interesse og fremme menneskerettighederne og retsstatsprincippet; der henviser til, at disse standarder bør bidrage til international fred, stabilitet og bæredygtig udvikling; der henviser til, at EU står bag internationale love og regler;
H. der henviser til, at verden er blevet mere indbyrdes forbundet, hvilket gør aktørerne på den internationale scene mere indbyrdes afhængige og udfordringerne mere komplekse; der henviser til, at de deraf følgende problemer på flere niveauer kræver en kollektiv indsats, fleksible strukturer og inddragelse af alle interessenter;
I.
der henviser til, at den nuværende multilaterale orden stammer fra verdensordenen efter 1945, som ikke nødvendigvis afspejler verden i dag fuldt ud, eftersom der ikke blev taget hensyn til alle nuværende globale aktører ved udformningen af den multilaterale arkitektur;
J.
der henviser til, at de globale politikker og regler om våbenkontrol, nedrustning og ikkespredning er ved at blive opgivet og svækket på et tidspunkt, hvor salget af konventionelle våben stiger, våbensystemernes autonomi øges, og der foretages investeringer i nye masseødelæggelsesvåben;
K. der henviser til, at multilateralisme som et fredeligt middel til organisering af forbindelserne mellem suveræne stater i stigende grad udfordres, delvist på grund af ændringer i det internationale system såsom fremkomsten af nye aktører på verdensscenen og hybride trusler fra dem, spændingerne som følge af de multilaterale institutioners karakter og behovet for at revidere årtier gamle institutioner, den voksende kløft mellem den offentlige mening og institutionerne, fremkomsten af antiglobaliseringssynspunkter, tilbagegangen for traditionelt dominerende geopolitiske magter og den heraf følgende forringelse af de globale frihedsrettigheder og demokratiet; der henviser til, at covid-19-pandemien og dens hidtil usete indvirkning på det internationale samfund både har styrket og fremskyndet disse ændringer; der henviser til, at vi er på randen af en ny æra, der truer med at underminere mere end 70 års fremskridt og relativ fred og konsolidere en æra med autoritære politikker, der stræber efter at undergrave den internationale regelbaserede orden, der bygger på folkeretten og retsstatsprincippet, ansvarlighed, demokrati og menneskerettigheder, ligestilling mellem kønnene og mangfoldighed; der henviser til, at kombinationen af nationale populistiske impulser, divergerende og skiftende mål og manglende gennemførelses- og ansvarlighedsmetoder tvinger det multilaterale system til at imødegå tre indbyrdes forbundne kriser: en magt-, relevans- og legitimitetskrise, som skyldes manglende politisk vilje og koordinering, hovedsagelig i Vesten;
L. der henviser til, at multilateralismens krise kan være en mulighed for at genopbygge konsensus om en international orden baseret på multilateralisme og retsstatsprincippet gennem effektivt samarbejde, solidaritet og koordinering; understreger, at EU bør støtte initiativer, der har til formål at indarbejde civilsamfundets synspunkter i beslutnings­ processerne i multilaterale fora såsom FN; der henviser til, at EU bør slå til lyd for oprettelsen af en parlamentarisk forsamling under FN-systemet (UNPA) med henblik på at øge den globale styrings demokratiske karakter, demokratiske ansvarlighed og gennemsigtighed;