HR
C 45/12
Službeni list Europske unije
6.2.2023.
Prethodna pitanja 1.
Treba li članak 42. stavak 2.
Uredbe (EU) br.
952/2013 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije u kojem se taksativno navode vrste upravnih sankcija koje se mogu izreći za nepoštovanje carinskog zakonodavstva, u vezi s člankom 17. stavkom 1.
Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da je nedopuštena nacionalna odredba poput odredbe članka 233. stavka 6.
Zakona za mitnicite (Carinski zakon) kojom se kao dodatna upravna sankcija predviđa oduzimanje predmeta prekršaja (oduzimanje prava vlasništva u korist države)?
Je li oduzimanje predmeta prekršaja dopušteno u slučajevima kada oduzeta imovina pripada osobi koja nije počinitelj prekršaja? 2.
Treba li u slučajevima navedenim u nastavku članak 42. stavak 1.
Uredbe (EU) br.
952/2013, u vezi s člankom 49. stavkom 3.
Povelje, tumačiti na način da je nedopuštena nacionalna odredba poput odredbe članka 233. stavka 6.
Carinskog zakona, kojom se uz sankciju u obliku „novčane kazne” kao dodatna sankcija predviđa oduzimanje predmeta prekršaja (oduzimanje prava vlasništva u korist države), jer predstavlja neproporcionalnu sankciju zadiranja u pravo vlasništva koje je nerazmjerno legitimnom cilju koji se nastoji postići: općenito u slučajevima u kojima oduzeta imovina koja je bila predmet prekršaja pripada počinitelju prekršaja te u slučajevima u kojima oduzeta imovina pripada trećoj osobi koja nije počinitelj prekršaja, a osobito u slučajevima u kojima počinitelj prekršaj nije počinio namjerno, nego iz nehaja? 3.
Treba li odredbe članka 2. stavka 1.
Okvirne odluke 2005/[212] (2), u vezi s člankom 17. stavkom 1.
Povelje i uzimajući u obzir presudu Suda Europske unije od 14. veljače 2021.
u predmetu C-393/19 (3) u okviru argumentum a fortiori, tumačiti na način da se primjenjuju i u slučajevima u kojima nije riječ o kaznenim djelima, nego o upravnim prekršajima, pri čemu se djela razlikuju samo po kriteriju „veličine opsega” u skladu s vrijednošću predmeta krijumčarenja od koje polazi sudska praksa[?] Treba li u tom slučaju članak 1. četvrtu alineju Okvirne odluke Vijeća 2005/212/PUP od 24. veljače 2005. o oduzimanju imovinske koristi, sredstava i imovine pribavljene kaznenim djelom i članak 2. točku 4.
Direktive 2014/42/EU (4) Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o zamrzavanju i oduzimanju predmeta i imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima u Europskoj uniji tumačiti na način da se pojam „oduzimanje” osobito odnosi na kaznu ili mjeru koju treba izreći sud, a ne upravno tijelo, te je li u tom smislu nedopuštena nacionalna odredba poput odredbe članka 233. stavka 6. u vezi s člankom 231.
Carinskog zakona[?]
(1) (2) (3) (4)
Uredba (EU) br.
952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije (SL 2013., L 269, str. 1.)
Okvirna odluka Vijeća 2005/212/PUP od 24. veljače 2005. o oduzimanju imovinske koristi, sredstava i imovine pribavljene kaznenim djelom (SL 2005., L 68, str. 49.)
(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 16., str. 87.)
ECLI:EU:C:2021:8.
Direktiva 2014/42/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o zamrzavanju i oduzimanju predmeta i imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima u Europskoj uniji (SL 2014., L 127, str. 39.)
Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenoga 2022.
uputio Landgericht Erfurt (Njemačka) – HK/Debeka Lebensversicherungsverein a. G. (Predmet C-718/22) (2023/C 45/20) Jezik postupka: njemački Sud koji je uputio zahtjev Landgericht Erfurt
Stranke glavnog postupka Tužitelj: HK Tuženik: Debeka Lebensversicherungsverein a.
G.