6.2.2023
DA
Den Europæiske Unions Tidende
C 45/25
Sagsøgerens påstande Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: — Afgørelse udstedt af den anvisningsberettigede, som Kommissionen har bemyndiget ved delegation, generaldirektøren for GD for Strukturreformstøtte, som blev vedtaget den 1. oktober 2022 og meddelt sagsøgeren den 3. oktober 2022 (herefter »den anfægtede afgørelse«), om sagsøgerens udelukkelse fra at deltage i tildelingsprocedurer, der er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 (1) fra at blive udvalgt til at gennemføre EU-midler og fra at deltage i tildelingsprocedurer, der er omfattet af Rådets forordning (EU) 2018/1877 (2), annulleres. — Subsidiært, erstattes den anfægtede afgørelse med en moderat økonomisk sanktion, der står i rimeligt forhold til sagsøgerens begrænsede involvering i gennemførelsen af projektet. — Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning for det tab, der er lidt som følge af den anfægtede afgørelse. — Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder til at betale sagsomkostningerne.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat følgende anbringender. 1.
Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 136, stk.
1, forordning 2018/1046, idet den ikke fastlægger de relevante faktiske omstændigheder, der skal foreligge for, at der kan træffes en afgørelse om udelukkelse over for sagsøgeren, og ikke mindst, idet det ikke i afgørelsen er fastslået, at sagsøgeren — individuelt set — har udvist betydelig misligholdelse i forhold til at opfylde væsentlige forpligtelser i forbindelse med gennemførelsen af den aftale, der er indgået mellem det konsortium, som sagsøgeren var en del af, og Kommissionen, som krævet i henhold til artikel 136, stk.
1, i forordning 2018/1046. 2.
Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 136, stk.
3, i forordning 2018/1046 og det almindelig proportionalitetsprincip, for så vidt som: — Sanktionen om udelukkelse af sagsøgeren ikke opnår det formål, som den ordning om tidlig opdagelse og udelukkelse, der indføres ved forordning 2018/1046, forfølger. — Sanktionen om udelukkelse af sagsøgeren ikke tager hensyn til dennes underordnede rolle i forbindelse med gennemførelsen af projektet om anlæggelse af kloakering og vandforsyningsnet i byen Famagusta (Cypern). 3.
Tredje anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter det almindelige princip om retssikkerhed ved med tilbagevirkende kraft at fastholde en sanktion om udelukkelse i medfør af forordning 2018/1046, som er mere bebyrdende end den økonomiske sanktion, som den førnævnte anvisningsberettigede ville have pålagt i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, EURATOM) nr.
966/2012.
(3)
(1)
(2) (3)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 af 18.7.2018 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget, om ændring af forordning (EU) nr.
1296/2013, (EU) nr.
1301/2013, (EU) nr.
1303/2013, (EU) nr.
1304/2013, (EU) nr.
1309/2013, (EU) nr.
1316/2013, (EU) nr.
223/2014, (EU) nr.
283/2014 og afgørelse nr.
541/2014/EU og om ophævelse af forordning (EU, Euratom) nr.
966/2012 (EUT 2018, L 193, s. 1).
Rådets forordning (EU) 2018/1877 af 26.11.2018 om finansforordningen for 11.
Europæiske Udviklingsfond og om ophævelse af Rådets forordning (EU) 2015/323 (EUT 2018, L 307, s. 1).
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr.
966/2012 af 25.10.2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr.
1605/2002 (EUT 2012, L 298, s. 1).