C 36/14
5.2.2.2.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
31.1.2023.
Tirgus nepilnības pastāvēšana attiecībā uz mobilās piekļuves tīkliem
60.
Komisija uzskata, ka jomās, kurās nav mobilo sakaru tīkla vai kuru ticami plānots izvērst attiecīgajā laikposmā, pastāv tirgus nepilnība, kas var apmierināt galalietotāju vajadzības (55).
61.
Pašreizējās un turpmākās sakaru lietotnes arvien vairāk balstās uz veiktspējīgiem mobilajiem tīkliem, kas ir pieejami plašā ģeogrāfiskā mērogā (56).
Galalietotājiem, atrodoties kustībā, ir jāsazinās un jāpiekļūst informācijai.
Paredzams, ka laika gaitā attīstīsies jaunas saimnieciskās darbības, kurām nepieciešama netraucēta tiešsaistes piekļuve veiktspējīgiem mobilajiem pakalpojumiem.
Lai pielāgotos šīm pārmaiņām, paredzams, ka mobilo sakaru tīkli attīstīsies, lai nodrošinātu arvien labāku savienojamību.
Noteiktos apstākļos mobilās savienojamības trūkums vai nepietiekama savienojamība var kaitēt noteiktām saimnieciskajām darbībām, piemēram, rūpniecībai, lauksaimniecībai, tūrismam vai savienotai mobilitātei.
Tas var arī apdraudēt sabiedrības drošību (57).
Tas jo īpaši var ietekmēt attālus reģionus vai mazapdzīvotus vai neapdzīvotus apgabalus.
62.
Teritorijā, kurā noteiktajā laikposmā jau ir izveidots vai ticami plānots izvērst vismaz vienu mobilo sakaru tīklu, kas var apmierināt galalietotāju vajadzības, valsts atbalsts papildu mobilo sakaru tīkla izvēršanai varētu nepamatoti izkropļot tirgus dinamiku.
63.
Valsts atbalstu mobilo sakaru tīkla izvēršanai 62. punktā minētajā teritorijā var uzskatīt par nepieciešamu, ja ir pierādīts, ka ir izpildīti abi no šiem nosacījumiem: a) pastāvošais vai ticami plānotais mobilais tīkls nenodrošina galalietotājiem pietiekamu pakalpojumu kvalitāti, lai apmierinātu viņu mainīgās vajadzības; un b) valsts intervence nodrošinās šādu pakalpojumu kvalitāti, tādējādi radot būtisku uzlabojumu, ko tirgus nevar nodrošināt (58).
64.
Valsts intervence noteiktos apstākļos var būt nepieciešama, lai novērstu konkrētas tirgus nepilnības, kas saistītas ar identificētiem lietošanas gadījumiem, pat 4G vai 5G mobilo sakaru tīkla klātbūtnē, ja šis tīkls nesniedz un, visticamāk, nenodrošinās galalietotājiem pietiekami kvalitatīvus pakalpojumus, lai apmierinātu viņu mainīgās vajadzības.
Tādos lietošanas gadījumos, kas ir saistīti ar jaunām saimnieciskām darbībām un pakalpojumiem, var būt nepieciešami: a) netraucēta tiešsaistes piekļuve (piemēram, satīklotai un automatizētai mobilitātei pa transporta ceļiem); b) konkrēti minimālie ātrumi un ietilpība; c) citi specifiski raksturlielumi, piemēram, zemāks latentums, tīkla virtualizācija vai spēja savienot vairākus termināļus rūpniecībai vai lauksaimniecībai.
65.
Tātad, pat ja pastāv tirgus nepilnība, valsts atbalstu nevar piešķirt un to nevar izmantot, lai izpildītu juridiskos pienākumus, piemēram, pienākumus, kas saistīti ar spektra lietošanas tiesībām.
Tomēr valsts atbalstu var piešķirt, ja un ciktāl tas nepieciešams, lai nodrošinātu papildu pakalpojumu kvalitāti, kas ir vajadzīga, lai apmierinātu pierādītās galalietotāju vajadzības, un kas pārsniedz to, kas jau ir nepieciešams šādu juridisko saistību izpildei.
Šādu atbalstu var piešķirt, ciktāl tas nepieciešams, lai segtu tikai papildu izmaksas, kas vajadzīgas, lai nodrošinātu augstāku pakalpojumu kvalitāti.
66.
Ja konkrētā teritorijā attiecīgajā laikposmā ir vai būs vismaz viens mobilo sakaru tīkls, kas var apmierināt galalietotāju mainīgās vajadzības (skatīt 61., 63. un 64. punktu), valsts atbalsta piešķiršana papildu mobilo sakaru tīklam ar līdzvērtīgām spējām principā radītu nepieņemamus konkurences izkropļojumus un izspiestu privātās investīcijas.
Komisijai, visticamāk, būs negatīvs viedoklis par šādu valsts intervenci.
(55) Sk., piem., Komisijas Lēmumu C(2021) 3492 final (2021. gada 21. maijs) lietā SA.58099 (2021/N) – Vācija – Mobile Communication Mecklenburg-Western Pomerania (OV C 260, 2.7.2021., 1. lpp.).
(56) Piem., gigabitu paziņojumā ir minēti konkrēti lietojumi autobūves, transporta, ražošanas un veselības aprūpes nozarē, kā arī nākamās paaudzes drošības un neatliekamās palīdzības dienestos (piem., satīklota un automatizēta vadīšana, tālķirurģija, precīzijas lauksaimniecība).
(57) Piemēram, Direktīvas (ES) 2018/1972 109. pantā ir paredzēts elektronisko sakaru operatoru pienākums darīt pieejamu informāciju par zvanītāja atrašanās vietu, tiklīdz izsaukums sasniedz iestādi, kas apstrādā neatliekamās palīdzības izsaukumu.
Ir arī obligāti jānodrošina, lai vispiemērotākajam sabiedrības drošības izsaukumu centrālei būtu pieejama uz tīklu balstīta un precīzāka informācija par atrašanās vietu, kas iegūta no mobilā tālruņa.
(58) Sk., piem., Komisijas Lēmumu C(2020) 8939 final (2020. gada 16. decembris) lietā SA.54684 – Vācija – Lieljaudas mobilās infrastruktūras izvēršana Brandenburgā (OV C 60, 19.2.2021., 2. lpp.); un Komisijas Lēmums C(2021) 1532 final (2021. gada 10. marts) lietā SA.56426 – Vācija – Augstas veiktspējas mobilās infrastruktūras izvēršana Lejassaksijā (OV C 144, 23.4.2021., 2. lpp.); Komisijas Lēmums C(2021) 3565 final (2021. gada 25. maijs) lietā SA.59574 – Vācija – Augstas veiktspējas mobilās infrastruktūras ieviešana Vācijā (OV C 410, 8.10.2021., 1. lpp.).