LV
23.1.2023.
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 24/5
Pamatlietas puses Prasītājs: X Atbildētājs: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
Rezolutīvā daļa 1) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 5. pants, lasot kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 1. un 4. pantu, kā arī tās 19. panta 2. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj pieņemt atgriešanas lēmumu vai veikt izraidīšanas pasākumu attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgo, kas nelikumīgi uzturas dalībvalsts teritorijā un cieš no smagas slimības, ja pastāv nopietni un pamatoti iemesli uzskatīt, ka šis valstspiederīgais trešā valstī, uz kuru viņš tiktu izraidīts, būtu pakļauts reālam riskam, ka būtiski, neatgriezeniski un strauji pastiprināsies šīs slimības izraisītās sāpes, jo šajā valstī ir aizliegta vienīgā efektīvā pretsāpju terapija.
Dalībvalsts nedrīkst paredzēt stingru termiņu, kurā šādam sāpju pastiprinājumam ir jānotiek, lai tas varētu radīt šķērsli šim atgriešanas lēmumam vai šim izraidīšanas pasākumam.
2) Direktīvas 2008/115 5. pants un 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts, lasot tos kopsakarā ar Pamattiesību hartas 1. un 4. pantu, kā arī tās 19. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tas, ka valsts kompetentā iestāde ņem vērā paša izraidīšanas pasākuma ietekmi uz trešās valsts valstspiederīgā veselības stāvokli, tikai lai pārbaudītu, vai viņš ir tādā stāvoklī, ka spēj ceļot.
3) Direktīva 2008/115, lasot to kopsakarā ar Pamattiesību hartas 7. pantu, kā arī tās 1. un 4. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka — tā neuzliek pienākumu dalībvalstij, kuras teritorijā trešās valsts valstspiederīgais uzturas nelikumīgi, piešķirt viņam uzturēšanās atļauju, ja uz viņu nevar attiecināt nedz atgriešanas lēmumu, nedz izraidīšanas pasākumu, jo ir nopietns un pamatots iemesls uzskatīt, ka galamērķa valstī viņš būtu pakļauts riskam, ka smagās slimības, no kuras viņš cieš, izraisītās sāpes strauji, būtiski un neatgriezeniski pastiprināsies; — valsts kompetentajai iestādei, apsverot, vai šī valstspiederīgā tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību nepieļauj uz viņu attiecināt atgriešanas lēmumu vai izraidīšanas pasākumu, kopā ar visiem citiem attiecīgajiem faktoriem ir jāņem vērā šī valstspiederīgā veselības stāvoklis un ārstēšana, ko viņš saņem šajā dalībvalstī šīs slimības dēļ; — pieņemot šādu lēmumu vai pasākumu, šīs tiesības netiek pārkāptas tikai tādēļ, ka atgriešanas galamērķa valstī gadījumā attiecīgā persona būtu pakļauta veselības stāvokļa pasliktināšanās riskam, ja šāds risks nesasniedz Hartas 4. pantā prasīto smaguma pakāpi.
(1)
OV C 163, 3.5.2021.