16.1.2023
SL
Uradni list Evropske unije
C 15/27
Stranke v postopku v glavni stvari Tožeče stranke: C. Z., M. C., S. P. in drugi
Tožene stranke: Ilva SpA in Amministrazione Straordinaria, Acciaierie d’Italia Holding SpA, Acciaierie d’Italia SpA
Vprašanja za predhodno odločanje 1.
Ali je treba Direktivo 2010/75/EU (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja), zlasti uvodne izjave 4, 18, 34, 28 in 29 ter člene 3(2), 11, 12 in 23 [te direktive], ter načelo previdnosti in varstva zdravja ljudi iz člena 191 PDEU in člena 174 PE[S] razlagati tako, da ima država članica z izvajanjem nacionalnega zakona možnost določiti, da je ocena zdravstvene škode akt, ki ni povezan s postopkom za izdajo in ponovno preverjanje celovitega okoljskega dovoljenja – v obravnavani zadevi [decreto del Presidente del Consiglio dei Ministri (DPCM) (uredba predsednika Sveta ministrov; v nadaljevanju: DPCM] iz leta 2017 –, njegova izdaja pa nima nujno samodejnih učinkov glede hitre in učinkovite obravnave s strani pristojnega organa v okviru postopka ponovnega preverjanja celovitega okoljskega dovoljenja/DPCM, zlasti če rezultati tega preverjanja pokažejo nesprejemljivost zdravstvenega tveganja za številne prebivalce, na katere vplivajo emisije onesnaževal; ali pa je treba Direktivo razlagati tako, da (i) se lahko dopustno tveganje za zdravje ljudi oceni z znanstveno epidemiološko analizo; (ii) mora biti ocena zdravstvene škode interni akt v postopku izdaje in ponovnega preverjanja celovitega okoljskega dovoljenja/DPCM ter njegov nujni predpogoj, zlasti pa jo mora pristojni organ nujno, učinkovito in hitro obravnavati pri izdaji ali ponovnem preverjanju celovitega okoljskega dovoljenja?
2.
Ali je treba Direktivo 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja), zlasti uvodne izjave 4, [15], 18, 21, 34, 28 in 29 ter člene 3(2), 11, 14, 15, 18 in 21 razlagati tako, da mora država članica z izvajanjem nacionalnega zakona določiti, da morajo biti v celovitem okoljskem dovoljenju (v obravnavani zadevi celovito okoljsko dovoljenje iz leta 2012, DPCM 2014, DPCM 2017) vedno obravnavane vse snovi, ki so predmet emisij, ki so znanstveno znane kot škodljive, vključno s frakcijami PM 10 in PM 2,5, ki izhajajo iz naprave, ki je predmet ocenjevanja; oziroma ali je treba Direktivo razlagati tako, da mora celovito okoljsko dovoljenje (upravni sklep o odobritvi) vsebovati samo onesnaževala, ki so a priori določena zaradi narave in vrste industrijske dejavnosti, ki se opravlja?
3.
Ali je treba Direktivo 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja), zlasti uvodne izjave 4, 18, 21, 22, 28, 29, 34 in 43 ter člene 3(2), 25, 11, 14, 16 in 21 razlagati tako, da lahko država članica z izvajanjem nacionalnega zakona za industrijsko dejavnost, ki povzroča resno in veliko tveganje za varstvo okolja in zdravje ljudi, podaljša rok, določen upravljavcu za prilagoditev te industrijske dejavnosti izdanemu dovoljenju z izvajanjem v dovoljenju določenih ukrepov in dejavnosti za varstvo okolja in zdravja, za približno sedem let in pol od prvotno določenega roka in v celoti za enajst let?
(1)
UL 2010, L 334, str.
17.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Finanzgericht Köln (Nemčija) 4. oktobra 2022 – AB/Finanzamt Köln-Süd (Zadeva C-627/22) (2023/C 15/29) Jezik postopka: nemščina Predložitveno sodišče Finanzgericht Köln