C 7/10
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2023 1 9
2022 m. lapkričio 10 d.
Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovėnija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o. / Mestna občina Ljubljana (Byla C-486/21) (1) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Viešoji elektrinių transporto priemonių nuomos ir dalijimosi jomis sistema – Sąvokų „paslaugų koncesijos“ ir „viešojo prekių pirkimo sutartys“ atskyrimas – Direktyva 2014/23/ES – 5 straipsnio 1 punkto b papunktis – 20 straipsnio 4 dalis – Sąvoka „mišriosios sutartys“ – 8 straipsnis – Paslaugų koncesijos vertės nustatymas – Kriterijai – 27 straipsnis – 38 straipsnis – Direktyva 2014/24/ES – 2 straipsnio 1 dalies 5 ir 8 punktai – Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2015/1986 – XXI priedas – Galimybė nustatyti sąlygą dėl konkrečios profesinės veiklos įregistravimo pagal nacionalinę teisę – Negalėjimas nustatyti šios sąlygos visiems laikinos įmonių asociacijos nariams – Reglamentas (EB) Nr.
2195/2002 – 1 straipsnio 1 dalis – Pareiga koncesijos dokumentuose remtis tik „bendruoju viešųjų pirkimų žodynu“ – Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr.
1893/2006 – 1 straipsnio 2 dalis – Negalėjimas koncesijos dokumentuose remtis klasifikatoriumi „NACE 2 red.“)
(2023/C 7/12) Proceso kalba: slovėnų Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil
Šalys pagrindinėje byloje Pareiškėja: SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o.
Atsakovė: Mestna občina Ljubljana
Rezoliucinė dalis 1.
2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/23/ES dėl koncesijos sutarčių suteikimo, iš dalies pakeistos 2019 m. spalio 30 d.
Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) 2019/1827, 5 straipsnio 1 punkto b papunktis
turi būti aiškinamas taip:
„paslaugų koncesija“ laikomas veiksmas, kuriuo perkančioji organizacija siekia elektros transporto priemonių nuomos ir dalijimosi jomis paslaugos sukūrimą ir valdymą pavesti ekonominės veiklos vykdytojui, kurio didžioji finansinio įnašo dalis skirta šioms transporto priemonėms įsigyti ir kurio pajamas iš esmės sudarys šios paslaugos naudotojų mokami mokesčiai, jeigu pastarieji požymiai patvirtina, kad rizika, susijusi su pagal koncesiją pavestų teikti paslaugų eksploatavimu, perduota tam ekonominės veiklos vykdytojui.
2.
Direktyvos 2014/23, iš dalies pakeistos Komisijos deleguotuoju reglamentu 2019/1827, 8 straipsnis
turi būti aiškinamas taip:
siekdama nustatyti, ar yra pasiekta šios direktyvos taikymo riba, perkančioji organizacija turi įvertinti „sutarties vykdymo laikotarpiu apskaičiuot[as] koncesininko pajam[as], neįskaitant [pridėtinės vertės mokesčio] (PVM)“, atsižvelgdama į mokesčius, kuriuos naudotojai mokės koncesininkui, taip pat į įnašus ir išlaidas, kurie teks perkančiajai organizacijai.
Vis dėlto perkančioji organizacija taip pat gali nuspręsti, kad Direktyvos 2014/23, iš dalies pakeistos Komisijos deleguotuoju reglamentu 2019/1827, taikymo riba pasiekiama, kai koncesininko, vieno ar kartu su perkančiąja organizacija, investicijos ir išlaidos, kurias teks atlikti ir patirti per visą koncesijos sutarties galiojimo laikotarpį, akivaizdžiai viršija šią taikymo ribą.