CS
C 7/10
Úřední věstník Evropské unie
9.1.2023
Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. listopadu 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil – Slovinsko) – SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o. v.
Mestna občina Ljubljana (Věc C-486/21) (1) („Řízení o předběžné otázce – Veřejný systém pronájmu a sdílení elektrických vozidel – Rozdíl mezi pojmy ‚koncese na služby‘ a ‚veřejné zakázky na dodávky‘ – Směrnice 2014/23/EU – Článek 5 bod 1 písm.
b) – Článek 20 odst.
4 – Pojem ‚smíšené koncese‘ – Článek 8 – Určení hodnoty koncese na služby – Kritéria – Článek 27 – Článek 38 – Směrnice 2014/24/EU – Článek 2 odst.
1 body 5 a 8 – Prováděcí nařízení (EU) 2015/1986 – Příloha XXI – Možnost stanovit podmínku být zapsán pro určitou odbornou činnost podle vnitrostátního práva – Nemožnost uložit tuto podmínku všem členům dočasného sdružení podniků – Nařízení (ES) č. 2195/2002 – Článek 1 odst.
1 – Povinnost vycházet v koncesní dokumentaci výlučně ze ‚společného slovníku pro veřejné zakázky‘ – Nařízení (ES) č. 1893/2006 – Článek 1 odst.
2 – Nemožnost odkázat v koncesní dokumentaci na klasifikaci ‚NACE Rev. 2‘“) (2023/C 7/12) Jednací jazyk: slovinština Předkládající soud Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil
Účastnice původního řízení Žalobkyně: SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o.
Žalovaná: Mestna občina Ljubljana
Výrok 1) Článek 5 bod 1 písm.
b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014 o udělování koncesí, ve znění nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/1827 ze dne 30. října 2019,
musí být vykládán v tom smyslu, že
operace, prostřednictvím které zamýšlí veřejný zadavatel zadat vytvoření a správu služby pronájmu a sdílení elektrických vozidel hospodářskému subjektu, jehož finanční příspěvek je z podstatné části určen na nákup těchto vozidel, a u které budou příjmy tohoto hospodářského subjektu plynout především z poplatků hrazených uživateli této služby, představuje „koncesi na služby“, jestliže lze na základě těchto charakteristik určit, že na tento hospodářský subjekt bylo přeneseno riziko spojené s provozováním koncesovaných služeb.
2) Článek 8 směrnice 2014/23, ve znění nařízení v přenesené pravomoci 2019/1827,
musí být vykládán v tom smyslu, že
pro určení, zda bylo dosaženo finančního limitu pro použitelnost této směrnice, musí veřejný zadavatel odhadnout „celkový obrat koncesionáře bez [daně z přidané hodnoty (DPH)] za dobu trvání koncese“ s přihlédnutím k poplatkům, které budou uživatelé hradit koncesionáři, jakož i k příspěvkům a nákladům, které ponese veřejný zadavatel.
Veřejný zadavatel může ovšem považovat finanční limit stanovený pro použitelnost směrnice 2014/23, ve znění nařízení v přenesené pravomoci 2019/1827, za dosažený i tehdy, když investice a náklady, které bude muset po celou dobu platnosti koncese nést koncesionář sám nebo koncesionář společně s veřejným zadavatelem, tento limit zjevně překračují.