L 333/98
SV
Europeiska unionens officiella tidning
27.12.2022
(94)
Medlemsstaterna kan utse tillsynsorganen enligt förordning (EU) nr 910/2014 till behöriga myndigheter för betrodda tjänster för att säkerställa att nuvarande praxis upprätthålls och för att ta fasta på den kunskap och erfarenhet som förvärvats genom tillämpningen av den förordningen.
I detta fall bör de behöriga myndigheterna enligt detta direktiv samarbeta nära och i lämplig tid med dessa tillsynsorgan genom att utbyta relevant information i syfte att säkerställa att tillsynen är effektiv och att tillhandahållare av betrodda tjänster uppfyller kraven i detta direktiv och i förordning (EU) nr 910/2014.
I förekommande fall bör CSIRT-enheten eller den behöriga myndigheten enligt detta direktiv omedelbart informera tillsynsorganet enligt förordning (EU) nr 910/2014 om eventuella betydande cyberhot eller incidenter som anmälts och som påverkar betrodda tjänster samt ifall en tillhandahållare av betrodda tjänster bryter mot detta direktiv.
Medlemsstaterna kan för rapporteringsändamål i förekommande fall använda den gemensamma kontaktpunkt som inrättats för att uppnå en gemensam och automatisk rapportering av incidenter till både tillsynsorganet enligt förordning (EU) nr 910/2014 och CSIRTenheten eller den behöriga myndigheten enligt detta direktiv.
(95)
När så är lämpligt och för att undvika onödiga störningar bör befintliga nationella riktlinjer som antagits för att införliva bestämmelserna om säkerhetsåtgärder i artiklarna 40 och 41 i direktiv (EU) 2018/1972 beaktas vid införlivandet av det här direktivet för att ta fasta på den kunskap och kompetens som redan förvärvats inom ramen för direktiv (EU) 2018/1972 avseende säkerhetsåtgärder och incidentunderrättelser.
Enisa kan också ta fram vägledning om säkerhetskrav och rapporteringsskyldigheter för tillhandahållare av allmänna elektroniska kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster för att underlätta harmonisering och övergång och minimera störningar.
Medlemsstaterna kan utse de nationella regleringsmyndigheterna till behöriga myndigheter för elektronisk kommunikation enligt direktiv (EU) 2018/1972 för att säkerställa att nuvarande praxis upprätthålls och för att ta fasta på den kunskap och erfarenhet som förvärvats som en följd av genomförandet av det direktivet.
(96)
Mot bakgrund av den ökande betydelsen av nummeroberoende interpersonella kommunikationstjänster enligt definitionen i direktiv (EU) 2018/1972 är det nödvändigt att säkerställa att sådana tjänster också omfattas av lämpliga säkerhetskrav med tanke på deras särskilda karaktär och ekonomiska betydelse.
I takt med att attackytan fortsätter att växa blir nummeroberoende interpersonella kommunikationstjänster, såsom meddelandetjänster, utbredda attackvektorer.
Inkräktare med uppsåt att vålla skada använder plattformar för att kommunicera och locka offer att öppna komprometterade webbsidor, vilket ökar sannolikheten för incidenter som involverar utnyttjande av personuppgifter och i förlängningen säkerhet i nätverks- och informationssystemen.
Tillhandahållare av nummeroberoende interpersonella kommunikationstjänster bör säkerställa en säkerhetsnivå i nätverks- och informationssystemen som är lämplig i förhållande till de föreliggande riskerna.
Eftersom tillhandahållare av nummeroberoende interpersonella kommunikationstjänster i allmänhet inte utövar faktisk kontroll över överföringen av signaler via nät kan graden av risk för sådana tjänster i vissa avseenden anses lägre än för traditionella elektroniska kommunikationstjänster.
Detsamma gäller för interpersonella kommunikationstjänster enligt definitionen i direktiv (EU) 2018/1972 som använder nummer och som inte utövar faktisk kontroll över signalöverföringen.
(97)
Den inre marknaden är mer beroende av ett fungerande internet än någonsin.
Tjänster från nästan alla väsentliga och viktiga entiteter är beroende av tjänster som tillhandahålls via internet.
För att säkerställa ett smidigt tillhanda­ hållande av tjänster som levereras av väsentliga och viktiga entiteter är det viktigt att alla tillhandahållare av allmänna elektroniska kommunikationsnät har infört lämpliga riskhanteringsåtgärder för cybersäkerhet och rapporterar betydande incidenter i samband med dessa.
Medlemsstaterna bör säkerställa att säkerheten i de allmänna elektroniska kommunikationsnäten upprätthålls och att deras vitala säkerhetsintressen skyddas mot sabotage och spionage.
Eftersom internationell konnektivitet förstärker och påskyndar en konkurrenskraftig digitalisering av unionen och dess ekonomi bör incidenter som påverkar undervattenskablar rapporteras till CSIRTenheten eller i förekommande fall den behöriga myndigheten.
Den nationella strategin för cybersäkerhet bör när så är relevant beakta cybersäkerheten för undervattenskablar och inbegripa kartläggning av potentiella cybersäker­ hetsrisker och riskreduceringsåtgärder för att säkerställa högsta skyddsnivå för dem.