L 333/98
DA
Den Europæiske Unions Tidende
27.12.2022
(94)
Medlemsstaterne kan tildele rollen som de kompetente myndigheder for tillidstjenester til de i forordning (EU) nr.
910/2014 omhandlede tilsynsorganer for at sikre videreførelsen af den nuværende praksis og bygge videre på den viden og erfaring, der er opnået i forbindelse med anvendelsen af nævnte forordning.
I sådanne tilfælde bør de kompetente myndigheder i henhold til dette direktiv arbejde tæt sammen med disse tilsynsorganer ved rettidigt at udveksle relevante oplysninger for at sikre effektivt tilsyn med tillidstjenesteudbyderne og sikre deres overholdelse af kravene i dette direktiv og i forordning (EU) nr.
910/2014.
I givet fald bør CSIRT'en eller den kompetente myndighed i henhold til dette direktiv straks informere tilsynsorganet i henhold til forordning (EU) nr.
910/2014 om enhver underretning om en væsentlig cybertrussel eller hændelse, der berører tillidstjenester samt om ethvert tilfælde af en tillidstjenesteudbyders overtrædelser af dette direktiv.
Medlemsstaterne kan i rapporteringsøjemed i givet fald anvende det enkelte indgangspunkt, der er oprettet for at opnå en fælles og automatisk rapportering af hændelser til både tilsynsorganet i henhold til forordning (EU) nr.
910/2014 og CSIRT eller den kompetente myndighed i henhold til dette direktiv.
(95)
Hvor det er hensigtsmæssigt og for at undgå unødige forstyrrelser, bør eksisterende nationale retningslinjer der er vedtaget med henblik på gennemførelse af reglerne vedrørende sikkerhedsforanstaltninger i artikel 40 og 41 i direktiv (EU) 2018/1972, tages i betragtning ved gennemførelsen af nærværende direktiv, så der kan bygges videre på den viden og de færdigheder, der allerede er erhvervet i forbindelse med direktiv (EU) 2018/1972 med hensyn til sikkerhedsforanstaltninger og hændelsesunderretninger.
ENISA kan også udvikle vejledning om sikkerhedskrav og om rapporteringsforpligtelser for udbydere af offentlige elektroniske kommunikationsnet eller offentligt tilgængelige elektroniske kommunikationstjenester for at lette harmonisering og omstilling og minimere forstyrrelser.
Medlemsstaterne kan tildele de nationale tilsynsmyndigheder rollen som de kompetente myndigheder for elektronisk kommunikation i henhold til direktiv (EU) 2018/1972 for at sikre videreførelsen af den nuværende praksis og bygge videre på den viden og erfaring, der er opnået som et resultat af gennemførelsen af nævnte direktiv.
(96)
I betragtning af den stigende betydning af nummeruafhængige interpersonelle kommunikationstjenester som defineret i direktiv (EU) 2018/1972 er det nødvendigt at sikre, at sådanne tjenester også er omfattet af passende sikkerhedskrav i lyset af deres særlige karakter og økonomiske betydning.
Eftersom angrebsfladen bliver stadig større, bliver nummeruafhængige interpersonelle kommunikationstjenester såsom meddelelsestjenester stadig mere udbredte angrebsvektorer.
Ondsindede gerningspersoner anvender platforme til at kommunikere med og lokke ofre til at gå ind på kompromitterede websider, hvilket øger sandsynligheden for hændelser, der involverer udnyttelse af personoplysninger og, som følge deraf, sikkerheden i net- og informationssystemer.
Udbydere af nummeruafhængige interpersonelle kommunikationstjenester bør sikre et sikkerhedsniveau i net- og informations­ systemer, der står i forhold til risiciene.
Da udbydere af nummeruafhængige interpersonelle kommunikations­ tjenester normalt ikke udøver egentlig kontrol over transmissionen af signaler via net, kan risikoniveauet for sådanne tjenester i visse henseender anses for at være lavere end for traditionelle elektroniske kommunikations­ tjenester.
Det samme gælder interpersonelle kommunikationstjenester, som defineret i direktiv (EU) 2018/1972, der anvender numre, og som ikke udøver faktisk kontrol over signaltransmission.
(97)
Det indre marked er mere end nogensinde afhængigt af internettets funktionsdygtighed.
Næsten alle væsentlige og vigtige enheders tjenester er afhængige af tjenester, der leveres over internettet.
For at sikre en problemfri levering af tjenester, der udbydes af væsentlige og vigtige enheder, er det vigtigt, at alle udbydere af offentlige elektroniske kommunikationsnet har indført passende foranstaltninger til styring af cybersikkerhedsrisici og rapporterer om væsentlige hændelser i forbindelse hermed.
Medlemsstaterne bør sørge for, at sikkerheden af de offentlige elektroniske kommunikationsnet opretholdes, og at deres vitale sikkerhedsinteresser beskyttes mod sabotage og spionage.
Eftersom international konnektivitet styrker og fremskynder den konkurrencedygtige digitalisering af Unionen og dens økonomi, bør hændelser, der påvirker undersøiske kommunikationskabler, rapporteres til CSIRT eller i givet fald til den kompetente myndighed.
Den nationale cybersikkerhedsstrategi bør, hvor det er relevant, tage hensyn til undersøiske kommunikationskablers cybersikkerhed og omfatte en kortlægning af potentielle cybersikker­ hedsrisici og afbødende foranstaltninger for at sikre dem det højeste beskyttelsesniveau.