27.12.2022 г.
BG
Официален вестник на Европейския съюз
L 333/115
ГЛАВА II КООРДИНИРАНИ РАМКИ В ОБЛАСТТА НА КИБЕРСИГУРНОСТТА
Член 7 Национална стратегия за киберсигурност 1.
Всяка държава членка приема национална стратегия за киберсигурност, която предвижда стратегическите цели, необходимите ресурси за постигане на тези цели и подходящи мерки на политиката, както и подходящи регулаторни мерки за постигане и поддържане на високо ниво на киберсигурност.
Националната стратегия за киберсигурност включва: а) целите и приоритетите на стратегията за киберсигурност на държавата членка, като се обхващат по-специално секторите, посочени в приложения I и II; б) рамка за управление за постигане на целите и приоритетите, посочени в буква а) от настоящия параграф, включително посочените в параграф 2 политики; в) рамка за управление, в която се изясняват ролите и отговорностите на съответните заинтересовани страни на национално равнище и която е в основата на сътрудничеството и координацията на национално равнище между компетентните органи, единните звена за контакт и ЕРИКС съгласно настоящата директива, както и координацията и сътрудничеството между тези органи и компетентните органи съгласно специфичните за сектора правни актове на Съюза; г) механизъм за установяване на относимите активи и оценка на рисковете в съответната държава членка; д) набелязване на мерките, гарантиращи подготвеността, реагирането и възстановяването при инциденти, включително сътрудничеството между публичния и частния сектор; е) списък с различните органи и заинтересовани страни, които участват в прилагането на националната стратегия за киберсигурност; ж) рамка на политика за засилена координация между компетентните органи съгласно настоящата директива и компетентните органи съгласно Директива (ЕС) 2022/2557 за целите на обмена на информация за рискове, киберзаплахи и инциденти, както и за несвързани с киберпространството рискове, заплахи и инциденти, и упражняването на надзорни задачи, по целесъобразност; з) план, включващ необходимите мерки за укрепване на общото равнище на осведоменост на гражданите относно киберсигурността.
2.
Като част от националната стратегия за киберсигурност държавите членки по-специално приемат политики:
а) за разрешаване на въпросите с киберсигурността по веригата за доставки на ИКТ продукти и услуги, използвана от субектите за предоставянето на техните услуги; б) относно включването и посочването на свързани с киберсигурността изисквания за ИКТ продуктите и ИКТ услугите при възлагането на обществени поръчки, включително във връзка с сертифициране в областта на киберсигурността, криптиране и използване на продукти за киберсигурност с отворен код; в) управление на уязвимостите, включващо насърчаването и улесняването на координираното оповестяване на уязвимости съгласно член 12, параграф 1; г) свързани с поддържането на общата наличност, цялостност и поверителност на общественото ядро на отворения интернет, включително, когато е целесъобразно, киберсигурността на подводните комуникационни кабели; д) насърчаване на разработването и внедряването на съответните авангардни технологии, насочени към прилагане на найсъвременни мерки за управление на риска в областта на киберсигурността; е) насърчаване и развитие на образованието и обучението в областта на киберсигурността, уменията, повишаването на осведомеността и инициативите за научноизследователска и развойна дейност в областта на киберсигурността, както и насоки за добри практики и механизми за контрол в областта на киберхигиената, насочени към гражданите, заинтересованите страни и субектите;