16.12.2022
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
L 322/17
(3)
În Comunicarea sa din 17 iunie 2019 intitulată „Orientări privind raportarea nefinanciară: Supliment privind raportarea informațiilor legate de climă” (denumite în continuare „orientările privind raportarea informațiilor legate de climă”), Comisia a subliniat beneficiile oferite întreprinderilor de raportarea informațiilor legate de climă, constând în special într-un grad mai mare de conștientizare și de înțelegere a riscurilor și a perspectivelor legate de climă în cadrul întreprinderii, în diversificarea bazei de investitori, în reducerea costurilor de capital și într-un dialog mai constructiv cu toate părțile interesate.
Pe lângă aceasta, diversitatea în consiliile de administrație ale întreprinderilor ar putea influența procesul decizional, guvernanța și reziliența întreprinderii.
(4)
În Concluziile sale privind aprofundarea uniunii piețelor de capital din 5 decembrie 2019, Consiliul a subliniat importanța unor informații fiabile, comparabile și relevante privind riscurile, oportunitățile și impactul în materie de durabilitate și a invitat Comisia să ia în considerare elaborarea unui standard european de raportare nefinanciară.
(5)
În Rezoluția sa din 29 mai 2018 referitoare la finanțele sustenabile (14), Parlamentul European a solicitat dezvoltarea în continuare a cerințelor de raportare de informații nefinanciare în cadrul Directivei 2013/34/UE.
În Rezoluția sa din 17 decembrie 2020 referitoare la guvernanța corporativă sustenabilă (15), Parlamentul European a salutat angajamentul Comisiei de a revizui Directiva 2013/34/UE și a exprimat necesitatea instituirii unui cadru cuprinzător la nivelul Uniunii privind raportarea nefinanciară, care să conțină standarde obligatorii de raportare nefinanciară la nivelul Uniunii.
Parlamentul European a solicitat extinderea domeniului de aplicare al cerințelor de raportare pentru a include categorii suplimentare de întreprinderi, precum și introducerea unei cerințe de audit.
(6)
În Rezoluția sa din 25 septembrie 2015 intitulată „Transformarea lumii în care trăim: Agenda 2030 pentru dezvoltare durabilă” (denumită în continuare „Agenda 2030”), Adunarea Generală a Organizației Națiunilor Unite (ONU) a adoptat un nou cadru global de dezvoltare durabilă.
Agenda 2030 are ca element central obiectivele de dezvoltare durabilă ale ONU și acoperă cele trei dimensiuni ale durabilității: dimensiunea economică, dimensiunea socială și dimensiunea de mediu.
Comunicarea Comisiei din 22 noiembrie 2016 intitulată „Următorii pași către un viitor european durabil: Acțiunea europeană pentru durabilitate” face legătura între obiectivele de dezvoltare durabilă ale ONU și cadrul de politică al Uniunii, pentru a garanta că toate acțiunile și inițiativele de politică ale Uniunii, atât în interiorul Uniunii, cât și în afara acesteia, iau în considerare, de la bun început, obiectivele respective.
În Concluziile sale din 20 iunie 2017 întitulate „Un viitor durabil al Europei: răspunsul UE la Agenda 2030 pentru dezvoltare durabilă”, Consiliul a confirmat angajamentul Uniunii și al statelor membre ale acesteia în ceea ce privește punerea în aplicare a Agendei 2030, într-o manieră completă, coerentă, cuprinzătoare, integrată și eficace, în strânsă cooperare cu partenerii și cu alte părți interesate.
(7)
Directiva 2014/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului (16) a modificat Directiva 2013/34/UE în ceea ce privește prezentarea de informații nefinanciare de către anumite întreprinderi și grupuri mari.
Directiva 2014/95/ UE a introdus obligația întreprinderilor de a raporta informații privind cel puțin aspectele de mediu, sociale și de personal, respectarea drepturilor omului și combaterea corupției și a dării de mită.
În ceea ce privește subiectele respective, Directiva 2014/95/UE a impus întreprinderilor să prezinte informații în următoarele domenii de raportare: modelul de afaceri; politicile, inclusiv procesele de diligență necesară; rezultatele politicilor respective; riscurile și gestionarea riscurilor; indicatorii-cheie de performanță relevanți pentru activitatea întreprinderii.
(8)
Multe părți interesate consideră că termenul „nefinanciar” este inexact, în special deoarece acesta sugerează că informațiile în cauză nu au nicio relevanță financiară.
Astfel de informații au însă din ce în ce mai mult relevanță financiară.
Multe organizații, inițiative și practicieni din domeniul raportării privind durabilitatea se referă la „informații privind durabilitatea”.
Prin urmare, este preferabil să se utilizeze termenul „informații privind durabilitatea” în loc de „informații nefinanciare”.
În consecință, Directiva 2013/34/UE ar trebui să fie modificată pentru a se ține seama de această modificare terminologică.
(14) JO C 76, 9.3.2020, p. 23.
(15) JO C 445, 29.10.2021, p. 94.
(16) Directiva 2014/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2014 de modificare a Directivei 2013/34/UE în ceea ce privește prezentarea de informații nefinanciare și de informații privind diversitatea de către anumite întreprinderi și grupuri mari (JO L 330, 15.11.2014, p. 1).