22.11.2022
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
L 302/81
3.3.5.
Dacă se decide să fie emise radiații electromagnetice către partea posterioară a vehiculului, punctul de referință se stabilește ca la punctele 3.3.1-3.3.4. de mai sus.
În această situație, vehiculul se orientează cu partea posterioară spre antenă și se poziționează ca și cum ar fi rotit în plan orizontal cu 180o în jurul punctului său central, adică astfel încât distanța între antenă și cea mai apropiată parte exterioară a caroseriei vehiculului să rămână neschimbată.
Acest lucru este ilustrat în figura 3 din apendicele 1 la prezenta anexă.
4.
Cerințe privind încercarea
4.1.
Gamă de frecvențe, durata expunerii, polarizare
Vehiculul se expune radiațiilor electromagnetice în gama de frecvențe de 20-2 000 MHz în polarizare verticală.
Modulația semnalului de încercare trebuie să fie:
(a) AM (modulația amplitudinii), cu o modulație de 1 KHz și o profunzime a modulației de 80 % în gama de frecvențe de 20-800 MHz și (b) PM (modulația impulsurilor), Ton = 577 μs, perioada = 4600 μs, în gama de frecvențe de 800-2 000 MHz,
în cazul în care nu s-a stabilit altfel de comun acord între serviciul tehnic și producătorul vehiculului.
Mărimea treptei de frecvență și durata expunerii se aleg în conformitate cu standardul ISO 11451-1.
4.1.1.
Serviciul tehnic efectuează încercările la intervalele specificate în standardul ISO 11451-1 în gama de frecvențe de 20-2 000 MHz.
Ca o posibilitate alternativă, în cazul în care producătorul furnizează, pentru întreaga bandă de frecvențe, măsurători provenite de la un laborator de încercări acreditat în conformitate cu părțile aplicabile din ISO 17025 și recunoscut de autoritatea de omologare de tip, serviciul tehnic poate alege un număr redus de frecvențe preselectate din cadrul domeniului, de exemplu 27, 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450, 600, 750, 900, 1300 și 1800 MHz, pentru a confirma faptul că vehiculul îndeplinește cerințele prezentei anexe.
Dacă un vehicul este respins la încercarea definită în prezenta anexă, trebuie să se verifice dacă respingerea se datorează condițiilor de încercare impuse și nu generării de câmpuri electromagnetice necontrolate.
5.
Generarea intensității cerute a câmpului
5.1.
Metodologia de încercare
5.1.1.
Pentru stabilirea nivelului de intensitate a câmpului necesar pentru încercări se utilizează metoda substituției, în conformitate cu standardul ISO DIS 11451-1.
5.1.2.
Etalonarea Pentru sistemele cu linie de transmisie (SLT), se utilizează o sondă de câmp în punctul de referință al vehiculului.
Pentru antene, se utilizează patru sonde de câmp pe linia de referință a vehiculului.