L 243/20
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
20.9.2022.
c) informācija par aplēsto atlikušo kontamināciju dekontaminācijas procesa izlaides materiālā, ņemot vērā dekontaminācijas efektivitāti, ieskaitot iespējamo atlikušo kontamināciju ar genotoksiskām vielām un endokrīnajiem disruptoriem, kā arī Regulas (ES) Nr. 10/2011 13. panta 4. punkta a) apakšpunktā minētajām vielām, pat tad, ja šo vielu daudzums nesasniedz izmantoto analītisko metožu noteikšanas robežu; d) informācija par to, kas notiek ar dekontaminācijas procesā atdalītajiem kontaminantiem; e) informācija par reciklētas plastmasas materiālā vai izstrādājumā, kurš pēcapstrādāts atbilstīgi reciklēšanas procesa prasībām, esošās atlikušās kontaminācijas migrāciju pārtikā, ņemot vērā attiecīgo materiālu un izstrādājumu lietošanas apstākļus; f) vispārējā argumentācija, iztirzājums un secinājumi par reciklētas plastmasas materiālu un izstrādājumu drošumu, pamatojoties uz a) līdz e) apakšpunktā izklāstīto informāciju.
Šajā daļā minēto informāciju atjaunina, un tās pamatā ir jaunākā informācija pa šiem elementiem, tostarp ielaides plastmasas piegādātāju un reciklētās plastmasas lietotāju sniegtā informācija, kā arī informācija, kas iegūta monitoringa gaitā atbilstīgi 13. pantam, un no 10. panta 7. punktā minētā dialoga izrietošā informācija.
13. pants
Kontaminācijas līmeņu monitorings un ziņošana
1.
Reciklētājs, kas ekspluatē dekontaminācijas iekārtu saskaņā ar 11. pantu, uzrauga vidējo kontaminācijas līmeni, pamatojoties uz pamatīgu paraugu ņemšanas stratēģiju, kas paredz paraugu ņemšanu no ielaides plastmasas partijām un attiecīgajām dekontaminētajām izlaides plastmasas partijām.
Paraugu ņemšanas stratēģijā ņem vērā visus faktorus, kas varētu ietekmēt ielaides plastmasas sastāvu, un jo īpaši tās ģeogrāfiskās vai cita veida izcelsmes atšķirības.
Sākumā paraugus ņem no visām ielaides partijām un attiecīgajām izlaides partijām, bet pēc stabilu vidējo rādītāju iegūšanas paraugu ņemšanas biežumu var samazināt.
Paraugu ņemšanas biežumu jebkurā gadījumā saglabā pienācīgā līmenī, lai būtu iespējams konstatēt tendences un/vai citas izmaiņas ielaides partiju kontaminācijas līmeņos un noskaidrot, vai kontaminantu klātbūtne atkārtojas.
Ja reciklēšanas procesa īpatnību dēļ ir nepraktiski noteikt paraugu ņemšanas biežumu, pamatojoties uz plastmasas ielaides partijām, biežumu nosaka, pamatojoties uz partijām, kuras izmanto tuvākajā priekšapstrādes darbībā, attiecībā uz kurām šāda noteikšana ir praktiska.
Izlaides materiālā atlikušo kontaminantu līmeni nosaka pirms izlaides materiāla atšķaidīšanas, proti, citu materiālu pievienošanas.
Ja kontaminantu līmeņi izlaidē ir tādi, ka tos nav iespējams kvantificēt ar monitoringa nolūkos izmantotajām analītiskajām metodēm, izlaides monitoringu var aizstāt ar vienu vai vairākiem pētījumiem, kuros atlikušo kontaminantu līmeni ierobežotā skaitā izlaides partiju nosaka ar analītiskajām metodēm, kuru kvantificēšanas robeža ir pietiekami zema, lai būtu iespējams noteikt dekontaminācijas iekārtā panākto faktisko dekontaminācijas efektivitāti.
Ja atlikušo kontaminantu daudzums izlaides materiālā ir tik neliels, ka tā kvantificēšana nav iespējama, minēto metožu noteikšanas robeža ir pietiekami zema, lai būtu iespējams argumentēti izsvērt, vai dekontaminācijas efektivitāte ir pietiekama, lai nodrošinātu, ka reciklētas plastmasas materiāli un izstrādājumi atbilst Regulas (EK) Nr. 1935/ 2004 3. pantam.
2.
Lai veiktu kontaminācijas līmeņa noteikšanai vajadzīgās analīzes un testus atbilstīgi 1. punktam, laboratorijas, kas ar to nodarbojas, regulāri un ar apmierinošiem rezultātiem piedalās šim nolūkam piemērotos kvalifikācijas testos.
Laboratorija šādā kvalifikācijas testā pirmo reizi piedalās pirms reciklēšanas kompleksa ekspluatācijas sākšanas.
3.
Reciklētāji vismaz reizi sešos mēnešos sniedz izstrādātājam monitoringā iegūtos datus, kā arī atjaunināto argumentāciju atbilstīgi 12. panta 3. punkta f) apakšpunktam, ja tā, pamatojoties uz datiem, ir mainījusies.