L 243/20
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2022 9 20
c) informacija apie numatomą liekamąją užtaršą po užtaršos šalinimo proceso atsižvelgiant į užtaršos šalinimo veiksmingumą, įskaitant potencialiai likusių genotoksiškų ir endokrininę sistemą ardančių medžiagų ir Reglamento (ES) Nr. 10/2011 13 straipsnio 4 dalies a punkte nurodytų cheminių medžiagų liekamąją užtaršą, net jei teršalų kiekis yra žemiau taikomų analizės metodų aptikimo ribos; d) informacija apie teršalų, pašalintų vykdant užtaršos šalinimo procesą, išlikimą; e) informacija apie grąžinamojo perdirbimo plastikinės medžiagos ar gaminio, kurių tolesnis apdirbimas vykdomas pagal grąžinamojo perdirbimo proceso reikalavimus ir atsižvelgiant į atitinkamoms medžiagoms ir gaminiams nustatytas naudojimo sąlygas, liekamųjų teršalų išsiskyrimą į maistą; f) bendras pagrindimas, aptarimas ir išvada dėl grąžinamojo perdirbimo plastikinių medžiagų ir gaminių saugos remiantis a–e punktuose nurodyta informacija.
Šioje dalyje nurodyta informacija nuolat atnaujinama ir grindžiama naujausia su šiais elementais susijusia informacija, įskaitant informaciją, pateiktą plastiko žaliavos tiekėjų ir grąžinamojo perdirbimo plastiko naudotojų, ir informaciją, gautą vykdant stebėseną pagal 13 straipsnį ir palaikant 10 straipsnio 7 dalyje nurodytą dialogą.
13 straipsnis
Taršos lygio stebėsena ir ataskaitų apie jį teikimas
1.
Perdirbėjas, eksploatuojantis užtaršos šalinimo įrenginį pagal 11 straipsnį, stebi vidutinį taršos lygį, remdamasis patikima ėminių ėmimo strategija, pagal kurią imami plastiko žaliavų partijų ir atitinkamų produkcijos, iš kurios pašalinti teršalai, partijų ėminiai.
Pagal ėminių ėmimo strategiją atsižvelgiama į visus veiksnius, kurie gali turėti įtakos plastiko žaliavos sudėčiai, ir visų pirma atsižvelgiama į geografinius ar kitokius jų kilmės skirtumus.
Iš pradžių ėminiai imami iš visų žaliavų partijų ir atitinkamų produkcijos partijų, tačiau ėminių ėmimo dažnis gali būti sumažintas, kai gaunami stabilūs vidurkiai.
Ėminių ėmimo dažnis bet kuriuo atveju turi būti toks, kad būtų galima nustatyti žaliavų partijų taršos lygio tendencijas ir (arba) kitus pokyčius ir nustatyti, ar teršalų randama pakartotinai.
Jei dėl perdirbimo proceso ypatumų neįmanoma nustatyti ėminių ėmimo dažnio pagal plastiko žaliavų partijas, dažnis nustatomas pagal partijas, naudojamas artimiausioje parengiamojo apdirbimo operacijoje, kurios atveju toks nustatymas yra įmanomas.
Produkcijos liekamosios užtaršos lygis nustatomas prieš praskiedžiant pagaminamą medžiagą kitomis medžiagomis.
Kai produkcijos teršalų kiekis yra mažesnis už taikomų stebėsenos analizės metodų kiekybinio įvertinimo lygį, produkcijos stebėsena gali būti pakeista vienu ar daugiau tyrimų, kuriais nustatomas riboto produkcijos partijų skaičiaus liekamosios užtaršos lygis taikant analizės metodus, kurių kiekybinio įvertinimo riba yra pakankamai maža, kad būtų galima nustatyti tikrąjį užtaršos šalinimo veiksmingumą, pasiektą užtaršos šalinimo įrenginyje.
Jei produkcijos likutinė užtarša yra tokia maža, kad jos neįmanoma kiekybiškai įvertinti, tų metodų aptikimo lygis turi būti pakankamai žemas, kad būtų galima pagrįsti, ar užtaršos šalinimo veiksmingumas yra pakankamas siekiant užtikrinti, kad grąžinamojo perdirbimo plastiko medžiagos ir gaminiai atitiktų Reglamento (EB) Nr.
1935/2004 3 straipsnį.
2.
Analizių ir bandymų, reikalingų taršos lygiui nustatyti pagal 1 dalį, tikslais šią veiklą vykdančios laboratorijos reguliariai dalyvauja tyrimų kokybės tikrinimuose ir jų rezultatai yra patenkinami.
Laboratorija pirmą kartą dalyvauja tokiame tyrimų kokybės tikrinime prieš pradedant eksploatuoti grąžinamojo perdirbimo objektą.
3.
Perdirbėjai bent kas šešis mėnesius pateikia kūrėjui stebėsenos duomenis ir atnaujintą jų pagrindimą pagal 12 straipsnio 3 dalies f punktą, jei tie duomenys pasikeitė.