L 243/20
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
20.9.2022
c) tiedot arvioiduista vierasaineiden jäämistä puhdistusprosessin tuotoksessa ottaen huomioon puhdistustehokkuus, mukaan lukien mahdollisesti jäljellä olevat genotoksiset ja hormonitoimintaa häiritsevät aineet sekä asetuksen (EU) N:o 10/2011 13 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetut aineet, vaikka niiden esiintyminen alittaisi niiden osoitusrajan käytetyssä analysointimenetelmässä; d) tiedot siitä, mitä puhdistusprosessissa poistetuille vierasaineille tapahtuu; e) tiedot kierrätysprosessin vaatimusten mukaisesti jälkikäsitellyssä kierrätysmuovimateriaalissa tai -tarvikkeessa jäljellä olevien vierasaineiden siirtymisestä elintarvikkeeseen ottaen huomioon kyseisille materiaaleille ja tarvikkeille määritellyt käyttöedellytykset; f) yleiset perustelut, näkemykset ja päätelmät kierrätysmuovimateriaalien ja -tarvikkeiden turvallisuudesta a–e alakohdassa esitettyjen tietojen perusteella.
Tässä kohdassa tarkoitetut tiedot on pidettävä ajan tasalla, ja niiden on perustuttava näihin tekijöihin liittyviin uusimpiin tietoihin, mukaan lukien muoviraaka-aineen toimittajien ja kierrätysmuovin käyttäjien toimittamat tiedot sekä 13 artiklan mukaisesta seurannasta ja 10 artiklan 7 kohdassa tarkoitetusta vuoropuhelusta saatavat tiedot.
13 artikla
Vierasainepitoisuuksien seuranta ja niistä raportointi
1.
Kierrättäjän, joka käyttää puhdistuslaitteistoa 11 artiklan mukaisesti, on seurattava keskimääräistä vierasainepi­ toisuutta luotettavan näytteenottostrategian perusteella, jossa otetaan näytteet muoviraaka-aineen eristä ja vastaavista puhdistettujen tuotosten eristä.
Näytteenottostrategiassa on otettava huomioon kaikki tekijät, jotka saattavat vaikuttaa muoviraaka-aineen koostumukseen, ja siinä on erityisesti puututtava sen alkuperän vaihteluihin, joko maantieteellisiin tai muihin.
Näytteenottoon on aluksi sisällytettävä kaikki raaka-aine-erät ja vastaavat tuotoserät, mutta näytteenottotiheyttä voidaan harventaa, kun on saatu vakaat keskiarvot.
Näytteenottotiheys on joka tapauksessa pidettävä soveltuvalla tasolla, jotta voidaan havaita suuntaukset ja/tai muut muutokset raaka-aine-erien vierasainepitoisuuksissa ja määritellä, toistuuko vierasaineiden esiintyminen.
Jos näytteenottotiheyden määrittäminen muoviraaka-aine-erien perusteella on epäkäytännöllistä kierrätysprosessin erityispiirteiden vuoksi, tiheys on määritettävä niiden erien perusteella, joita käytetään lähimmässä esikäsittelytoimessa, jonka osalta tällainen määrittely on käytännöllistä.
Vierasainejäämien pitoisuudet tuotoksessa määritetään ennen kuin tuotosmateriaalia laimennetaan lisäämällä muita materiaaleja.
Jos vierasainepitoisuudet tuotoksessa ylittävät seurantaan käytetyn analyysimenetelmän määritysrajan, tuotoksen seuranta voidaan korvata yhdellä tai useammalla tutkimuksella, jossa määritetään vierasainejäämien taso rajoitetussa määrässä tuotoseriä analyysimenetelmillä, joiden määritystaso on riittävän alhainen, jotta sillä pystytään määrittämään puhdistuslaitteistolla saavutettu todellinen puhdistustehokkuus.
Jos tuotoksen vierasainejäämien pitoisuus on niin matala, että sen määrittäminen ei ole mahdollista, menetelmien osoitusrajan on oltava riittävän alhainen, jotta voidaan perustella, onko puhdistustehokkuus riittävä sen varmistamiseksi, että kierrätysmuovimateriaalit ja -tarvikkeet täyttävät asetuksen (EY) N:o 1935/2004 3 artiklan vaatimukset.
2.
Laboratorioiden, jotka suorittavat 1 kohdan mukaisesti vierasainetason määrittämiseksi vaadittuja analyysejä ja testejä, on osallistuttava säännöllisesti asianmukaisiin pätevyystesteihin ja suoriuduttava niistä tyydyttävästi.
Laboratorion on osallistuttava ensimmäisen kerran tällaiseen pätevyystestiin ennen kierrätyslaitoksen toiminnan alkamista.
3.
Kierrättäjien on toimitettava kehittäjälle vähintään kuuden kuukauden välein seurannasta saadut tiedot ja päivitetyt perustelunsa 12 artiklan 3 kohdan f alakohdan mukaisesti, jos ne ovat muuttuneet tietojen perusteella.