L 243/20
BG
Официален вестник на Европейския съюз
20.9.2022 г.
в) информация за очакваното остатъчно замърсяване, налично в крайния продукт на процеса за обеззаразяване, като се вземе предвид ефективността на обеззаразяването, включително за потенциално оставащите генотоксични и ендокринни вещества и веществата, посочени в член 13, параграф 4, буква а) от Регламент (ЕС) No 10/2011, дори ако тяхната поява е под границата на откриване чрез приложените аналитични техники; г) информация за съществуването на замърсителите, отстранени в процеса за обеззаразяване; д) информация за миграцията към храните на остатъчното замърсяване, налично в материала или предмета от рециклирана пластмаса, който е претърпял последваща преработка в съответствие с изискванията на процеса за рециклиране, и като се вземат предвид условията на употреба, определени за съответните материали и предмети; е) обща обосновка, обсъждане и заключение относно безопасността на материалите и предметите от рециклирана пластмаса въз основа на информацията, посочена в букви а)—д).
Информацията, посочена в настоящия параграф, се актуализира и се основава на най-новата информация, свързана с тези елементи, включително информацията, предоставена от доставчиците на пластмасови суровини и от потребителите на рециклирана пластмаса, както и информацията, получена от мониторинга в съответствие с член 13, и от диалога, посочен в член 10, параграф 7.
Член 13 Мониторинг и докладване на нивата на замърсяване 1.
Всяко лице, което рециклира, и което експлоатира инсталация за обеззаразяване в съответствие с член 11, следи средното ниво на замърсяване въз основа на надеждна стратегия за вземане на проби, при която се вземат проби от партидите от пластмасови суровини и съответните обеззаразени партиди от крайни продукти.
Стратегията за вземане на проби отчита всички фактори, които потенциално може да повлияят на състава на пластмасовите суровини, и по-специално различията в произхода им, независимо дали са географски, или други.
Първоначално вземането на проби трябва да включва всички партиди от пластмасови суровини и съответните партиди от крайни продукти, но честотата на вземане на проби може да бъде намалена, след като се получат стабилни средни стойности.
Честотата на вземане на проби във всички случаи се поддържа на подходящо ниво, за да се открият тенденции и/или други промени в нивата на замърсяване на партидите от пластмасови суровини и да се установи дали наличието на замърсители се повтаря.
Когато определянето на честотата на вземане на проби въз основа на входните партиди от пластмасови суровини е непрактично поради особеностите на процеса за рециклиране, честотата се определя въз основа на партидите, използвани при най-близката операция по предварителна обработка, за която такова определяне е практично.
Остатъчните нива на замърсителите в крайните продукти се определят преди разреждането на крайните продукти чрез добавяне на друг материал.
Когато нивата на замърсителите в крайните продукти са под нивото на количествено определяне на прилаганите аналитични методи за мониторинг, мониторингът на крайните продукти може да бъде заменен с едно или повече изследвания, които определят остатъчното ниво на замърсителите в ограничен брой изходни партиди чрез аналитични методи с граница на количествено определяне, достатъчно ниска за определяне на реалната ефективност на обеззаразяване, получена в инсталацията за обеззаразяване.
В случай че остатъчното замърсяване в крайните продукти е толкова ниско, че не е възможно да се определи количествено, нивото на откриване на тези методи е достатъчно ниско, за да се обоснове дали ефективността на обеззаразяването е достатъчна, за да се гарантира, че материалите и предметите от рециклирана пластмаса отговарят на член 3 от Регламент (ЕО) No 1935/2004. 2.
За анализите и изпитванията, необходими за определяне на нивото на замърсяване в съответствие с параграф 1, лабораториите, извършващи тези дейности, участват редовно и със задоволителни резултати в подходящи за тази цел изпитвания за пригодност.
Когато лабораторията участва за първи път в такова изпитване за пригодност, то се прави преди началото на експлоатацията на съоръжението за рециклиране. 3.
Лицата, които рециклират, предоставят на възложителя най-малко на всеки шест месеца данните, получени от мониторинга, както и актуализираната си обосновка в съответствие с член 12, параграф 3, буква е), ако тя се е променила въз основа на данните.