L 200/186
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2022.7.29.
vonatkoznak a helyi lakosokra és az ingázókra (az egy útra szóló jegy ára mindössze 7 EUR).
Következésképpen a Laziomarnak az említett útvonalon történő szolgáltatása nélkül nem teljesülne e szigetnek a szárazfölddel megfizethető árakon való rendszeres összeköttetésére vonatkozó közszolgáltatási igény, mivel a Vetor a szerződés teljes időtartama alatt nem tudta volna ugyanazokat a szolgáltatásokat nyújtani ugyanazokkal a feltételekkel, mint a Laziomar.
(195) A fentiek fényében a Bizottság megállapítja, hogy a Laziomar megbízásának időpontjában a piaci erők önmagukban elégtelenek voltak a közszolgáltatás iránti igények kielégítésére.
Egyes útvonalakon ugyanis a Laziomar volt az egyetlen szolgáltató, míg a többi útvonalon a versenytársak által a Pontino-szigeteken nyújtott szolgáltatások a folyamatosság, a járatsűrűség, a kapacitás és az ár tekintetében nem voltak egyenértékűek, és ezért nem feleltek meg teljes mértékben a Laziomarral kötött új szolgáltatási szerződésben meghatározott közszolgáltatási kötelezett­ ségeknek. 3.
A legkevésbé ártalmas megközelítés (196) A Bizottság megjegyzi, hogy Olaszország úgy döntött, hogy egyetlen szolgáltatóval (a Laziomarral) köt közszolgáltatási szerződést, ahelyett, hogy a szóban forgó útvonalak kiszolgálásában érdekelt valamennyi szereplőre közszolgáltatási kötelezettséget róna.
Az Olaszország által átadott információk alapján a Bizottság elfogadja, hogy a felhasználói kereslet nem lett volna teljesíthető közszolgáltatási kötelezettségek előírásával (lásd a (180) preambulumbekezdést).
Kiemelendő, hogy több útvonalon a Laziomar az egyetlen szolgáltató, ahol pedig nem ez a helyzet, a többi szolgáltató által biztosított kínálat nem felel meg (maradéktalanul) a járatsűrűséggel, a folyamatossággal, a kapacitással és az árral kapcsolatos követelményeknek.
Emellett a legtöbb útvonal veszteséges, különösen a holtszezonban, így a közszolgáltatásért járó kompenzáció nélkül ellátatlan maradna.
A Bizottság ezenfelül tudomásul veszi Olaszország azon érvét, amely szerint a közszolgáltatási szerződésre a Laziomar privatizációja miatt is szükség volt.
Közelebbről: Olaszország azzal érvel, hogy a Laziomarnak az új közszolgáltatási szerződéssel egy csomagban történő megpályáztatása lehetővé tette i. a tengeri közszolgáltatás folyamatosságának biztosítását, és ii.
az állam számára az érték maximalizálását.
Ennek alapján a Bizottság elfogadta (lásd a (89) preambulumbekezdést), hogy Olaszország az új közszolgáltatási szerződéssel együtt pályáztatja meg a Laziomar üzleti tevékenységét.
A Bizottság ezzel azt is elfogadta, és e határozatban megismétli, hogy Olaszország nem róhatott közszolgáltatási kötelezettséget valamennyi szolgáltatóra, hanem inkább kizárólag a Laziomarral kívánt közszolgáltatási szerződést kötni.
Következtetés (197) A fenti értékelés alapján a Bizottság megállapítja, hogy Olaszország nem követett el nyilvánvaló hibát, amikor a Laziomarra bízott szolgáltatásokat általános gazdasági érdekű szolgáltatásként határozta meg.
A 2012. évi határozatban a Bizottság által jelzett kétségek ezzel eloszlottak.
(198) Annak megállapításához, hogy az első Altmark-kritérium teljesült, a Bizottságának azt is ellenőriznie kell, hogy a Laziomart egyértelműen meghatározott közszolgáltatási kötelezettségekkel bízták-e meg.
E tekintetben a Bizottság megjegyzi, hogy a közszolgáltatási kötelezettségeket az új közszolgáltatási szerződés és annak mellékletei (amelyek tartalmazzák például a hajók meghatározását az egyes útvonalak tekintetében) egyértelműen leírják.
Hasonlóképpen, a kompenzációra irányadó szabályokat az új közszolgáltatási szerződés, a 2009. évi törvény és a CIPE-irányelv részletesen meghatározza.
Az új közszolgáltatási szerződés emellett egyértelmű időtartamra szól (10 év), a Laziomart határozza meg közszolgáltatóként, és rendelkezik a túlkompenzáció elkerülésének és visszafizet­ tetésének szabályairól (lásd még a (215) preambulumbekezdést).
A Bizottság tehát megállapítja, hogy az első Altmark-kritérium teljesült.
Kikötési elsőbbség (199) A 2009. évi törvény 19-ter cikkének (21) bekezdése egyértelműen meghatározza, hogy a kikötési elsőbbségre a szigetekkel való területi folytonosság garantálása érdekében, valamint a korábbi Tirrenia-csoport vállalatai, köztük a Laziomar közszolgáltatási kötelezettségei miatt van szükség.
Ha ugyanis a közszolgáltatási kötelezettségekkel megbízott vállalatok nem rendelkeznének kikötési elsőbbséggel, akkor esetenként várniuk kellene a kikötésre, ami késéseket eredményezhet, és aláássa azt a célt, hogy a polgároknak megbízható és kényelmes összeköttetést biztosításanak.
A szigeti lakosság mobilitási szükségleteinek kielégítése és az érintett szigetek gazdasági fejlődésének elősegítése valóban szükségessé teszi az állandó menetrendet.
Továbbá mivel az új közszolgáltatási szerződés az indulások tekintetében konkrét menetrendi kötelezettségeket állapít meg a közszolgáltatással érintett útvonalakon, a kikötési elsőbbség segít biztosítani, hogy minden kikötő oly módon ossza ki a kikötőhelyeket és a kikötési időket, hogy a közszolgáltató meg tudjon felelni közszolgáltatási kötelezettségének.
Ilyen körülmények között a Bizottság úgy ítéli meg, hogy ezt az intézkedést azért hozták, hogy a Laziomar el tudja látni közszolgáltatási kötelezettségeit, amelyek valódi általános gazdasági érdekű szolgáltatásnak tekinthetők (lásd a (197) preambulumbekezdést).
Olaszország megerősítette továbbá, hogy a kikötési elsőbbség csak a közszolgáltatási rendszer keretében nyújtott szolgáltatásokra vonatkozik.
A kikötési elsőbbség tehát szintén megfelelt az Altmark-ügyben hozott ítéletben megállapított első feltételnek.