L 200/206
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
29.7.2022
(326) Edellä esitetyn perusteella komissio toteaa, että Laziomarille ei maksettu liiallisia korvauksia alkuperäisen sopimuksen jatkon aikana ja että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien puitteiden 2.8 jakson sovellettavia vaatimuksia on noudatettu.
5.3.7 Kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus (327) Vuoden 2009 lain 19 b §:n 21 momentissa säädetään selvästi, että kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus on tarpeen alueellisen jatkuvuuden takaamiseksi saarten kanssa ja ottaen huomioon entisen Tirrenia-konsernin yrityksille, myös Laziomarille, asetetut julkisen palvelun velvoitteet.
Jos nimittäin julkisen palvelun velvoitteita hoitaville yrityksille ei olisi myönnetty kiinnityspaikkaa koskevaa etuoikeutta, ne saattaisivat joutua odottamaan laituriinkiin­ nittymisvuoroaan ja olisivat tämän takia myöhässä, mikä tekisi tyhjäksi tarkoituksen varmistaa, että kuluttajille on tarjolla luotettavia ja sopivia yhteyksiä.
Säännöllinen aikataulu on todella tarpeen, jotta voidaan täyttää saarten väestön liikkumistarpeet ja edistää kyseisten saarten talouskehitystä.
Lisäksi alkuperäisessä sopimuksessa vahvistetaan tietty aikataulu julkisen palvelun reittien lähdöille, ja siksi kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus on välttämätön sen varmistamiseksi, että satamat jakavat laituripaikat sekä lähtö- ja saapumisajat siten, että julkisen palvelun tuottaja kykenee täyttämään julkisen palvelun velvoitteensa.
(328) Tätä taustaa vasten komissio katsoo, että kyseisen toimenpiteen tarkoituksena oli varmistaa, että Laziomar kykenee täyttämään julkisen palvelun velvoitteensa, joissa on kyse varsinaisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta (ks. 5.3.2 jakso).
Lisäksi Italia on vahvistanut, että kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus myönnetään vain julkisen palvelun järjestelmän puitteissa liikennöitäessä.
(329) Komissio on jo arvioinut yksityiskohtaisesti yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen ja Laziomarille niiden toteuttamisesta maksettavan korvauksen soveltuvuutta sisämarkkinoille alkuperäisen sopimuksen jatkokaudella (ks. 5.3.2–5.3.6 jakso).
Näin ollen on komission mukaan riittävää, että se kiinnityspaikkaa koskevan etuoikeuden sisämarkkinoille soveltuvuutta arvioidessaan määrittää, voiko kyseinen toimenpide johtaa liiallisiin korvauksiin.
(330) Komissio katsoo, että kiinnityspaikkaa koskevasta etuoikeudesta mahdollisesti johtuva rahallinen etu olisi vähäinen (ks. johdanto-osan 162 kappale).
Näin ollen myös tästä toimenpiteestä johtuvan liiallisen korvauksen riski on Italian mukaan pieni.
Lisäksi Italia katsoo, että mikäli kyseinen toimenpide vähentäisi julkisen palvelun tuottajan toimintakustannuksia tai lisäisi sen tuloja, tällaiset vaikutukset näkyisivät toimijan sisäisessä laskennassa.
Näin ollen 5.3.6 jaksossa kuvatut liiallisen korvauksen tarkastukset, joita Laziomarin osalta on tehty, soveltuvat myös kiinnityspaikkaa koskevasta etuoikeudesta mahdollisesti johtuvien liiallisten korvausten havaitsemiseen.
(331) Näin ollen komissio toteaa, että myös kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus, joka on erottamattomasti yhteydessä Laziomarin toteuttamiin julkisiin palveluihin, soveltuu sisämarkkinoille sekä SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2011 puitteiden perusteella.
5.3.8 Päätelmät (332) Johdanto-osan 278–331 kappaleessa esitetyn arvioinnin perusteella komissio toteaa, että Laziomarille meriliikenteen palvelujen tarjoamisesta alkuperäisen sopimuksen jatkamisen perusteella 1 päivän kesäkuuta 2011 ja 14 päivän tammikuuta 2014 välisellä ajanjaksolla myönnetty korvaus ja kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus täyttävät yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2011 puitteiden sovellettavat edellytykset ja soveltuvat siten sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 106 artiklan nojalla. 6.
PÄÄTELMÄT
(333) Komissio katsoo, että Italia on toteuttanut tarkasteltavana olevat tukitoimenpiteet sääntöjenvastaisesti ja rikkonut siten SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa.
Edellä esitetyn arvioinnin perusteella komissio on päättänyt, että Laziomarille alkuperäisen sopimuksen jatkamisen perusteella myönnetty julkisen palvelun korvaus soveltuu sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 106 artiklan nojalla.
Myös kiinnityspaikkaa koskeva etuoikeus soveltuu sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 106 artiklan nojalla, koska se liittyy erottamattomasti Laziomarin toteuttamiin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviin palveluihin.
(334) Komissio toteaa edelleen, että seuraavat toimenpiteet eivät ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea: a) korvaus, joka maksettiin Laziomarille 15 päivän tammikuuta 2014 ja 14 päivän tammikuuta 2024 väliselle ajalle tehdyn, Laziomarin liiketoimintaan ja kiinnityspaikkaa koskevaan etuoikeuteen liitetyn uuden palveluhankinta­ sopimuksen mukaisten meriliikennepalvelujen tarjoamisesta; toimenpide ei ole valtiontukea, koska se täyttää kaikki neljä Altmark-edellytystä