L 200/206
DA
Den Europæiske Unions Tidende
29.7.2022
(326) I lyset af ovenstående konkluderer Kommissionen, at den kompensation, der er ydet Laziomar i henhold til forlængelsen af den oprindelige aftale, ikke har ført til overkompensation, og at de relevante krav i afsnit 2.8 i SGEIrammebestemmelserne er opfyldt.
5.3.7.
Fortrinsret ved allokering af kajpladser (327) I artikel 19b, stk.
21, i loven af 2009 angives det klart, at fortrinsretten ved allokering af kajpladser var nødvendig af hensyn til territorial kontinuitet med øerne og i lyset af de forpligtelser til offentlig tjeneste, der var pålagt virksomhederne i den forhenværende Tirrenia-koncern, herunder Laziomar.
Hvis rederier, der er pålagt forpligtelser til offentlig tjeneste, ikke havde fortrinsret ved allokering af kajpladser, kunne de være nødt til at vente på, at det blev deres tur til at anløbe havnen, så de blev forsinkede, og det ville være til skade for målet om at sikre borgerne pålidelige og bekvemme forbindelser.
Der er nemlig behov for en fast fartplan for at opfylde øboernes mobilitetsbehov og bidrage til de pågældende øers økonomiske udvikling.
Eftersom fartplanerne for de ruter, der er omfattet af offentlig tjeneste, er fastsat i aftalen, er fortrinsretten ved allokering af kajpladser endvidere nødvendig for at sikre, at havnene tildeler kajpladser og planlægger havneanløb, således at det rederi, der leverer offentlige tjenesteydelser, kan opfylde sine forpligtelser til offentlig tjeneste.
(328) På denne baggrund finder Kommissionen, at denne foranstaltning blev tildelt med henblik på at sætte Laziomar i stand til at opfylde sine forpligtelser til offentlig tjeneste, som udgør en ægte tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse (se afsnit 5.3.2).
Italien har desuden bekræftet, at fortrinsretten ved allokering af kajpladser kun gælder for tjenester, der leveres i henhold til ordningen for offentlig tjeneste.
(329) Kommissionen har allerede foretaget en detaljeret vurdering af foreneligheden af tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse og den tilhørende kompensation til Laziomar i henhold til forlængelsen af den oprindelige aftale (se afsnit 5.3.2-5.3.6).
Kommissionen vurderer derfor, at den kan begrænse sin vurdering af foreneligheden af fortrinsretten ved allokering af kajpladser til at fastslå, hvorvidt denne foranstaltning kan føre til overkompensation.
(330) Kommissionen finder, at en eventuel økonomisk fordel ved fortrinsretten ved allokering af kajpladser er begrænset (se betragtning 162).
Følgelig er også risikoen for overkompensation som følge af denne foranstaltning begrænset.
For så vidt som denne foranstaltning sænker driftsomkostningerne eller øger indtægterne for det rederi, der leverer de pågældende offentlige tjenester, er disse virkninger endvidere afspejlet fuldt ud i rederiets regnskaber.
De kontroller med hensyn til overkompensation, der er foretaget af Laziomar som beskrevet i afsnit 5.3.6, kan derfor også bruges til at påvise eventuel overkompensation som følge af fortrinsretten ved allokering af kajpladser.
(331) Kommissionen konkluderer derfor, at fortrinsretten ved allokering af kajpladser, som er uløseligt forbundet med den tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, der udføres af Laziomar, er forenelig med det indre marked efter artikel 106, stk.
2, i TEUF og SGEI-rammebestemmelserne fra 2011.
5.3.8.
Konklusion (332) Baseret på vurderingen i betragtning 278-331 konkluderer Kommissionen, at den kompensation, der blev ydet Laziomar for leveringen af de maritime tjenester, der var omfattet af forlængelsen af den oprindelige aftale i perioden 1. juni 2011-14. januar 2014, og fortrinsretten ved allokering af kajpladser er i overensstemmelse med de gældende betingelser i SGEI-rammebestemmelserne fra 2011 og derfor forenelig med det indre marked efter artikel 106 i TEUF. 6.
KONKLUSION
(333) Kommissionen finder, at Italien ulovligt har iværksat de støtteforanstaltninger, der er omhandlet i nærværende afgørelse, i strid med artikel 108, stk.
3, i TEUF.
På grundlag af ovenstående vurdering har Kommissionen besluttet, at den kompensation for offentlig tjeneste, der blev ydet til Laziomar under forlængelsen af den oprindelige aftale, er forenelig med det indre marked efter artikel 106 i TEUF.
Eftersom fortrinsretten ved allokering af kajpladser er uløseligt forbundet med Laziomars udførelse af tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, er denne foranstaltning også forenelig med det indre marked i henhold til artikel 106 i TEUF.
(334) Endvidere konkluderer Kommissionen, at følgende foranstaltninger ikke udgør statsstøtte efter artikel 107, stk.
1, i TEUF: a) kompensationen til Laziomar for levering af maritime tjenester i henhold til den nye tjenesteydelseskontrakt for perioden fra den 15. januar 2014 til den 14. januar 2024 sammenknyttet med selskabet Laziomar og fortrinsretten ved allokering af kajpladser til Laziomar, fordi alle fire Altmark-kriterier er opfyldt