CS
L 200/186
Úřední věstník Evropské unie
29.7.2022
Laziomar by konkrétně na této trase nebyla naplněna potřeba veřejné služby týkající se pravidelného spojení mezi ostrovem a pevninou za přijatelné ceny, protože společnost Vetor by nebyla schopna poskytovat stejné služby a za stejných podmínek jako společnost Laziomar po celou dobu trvání smlouvy.
(195) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem vyvozuje Komise závěr, že v okamžiku pověření společnosti Laziomar nepostačovaly samotné tržní síly k uspokojení potřeb veřejné služby.
Na řadě tras byla společnost Laziomar jediným provozovatelem, zatímco na ostatních trasách nebyly služby poskytované konkurenty v rámci Pontinských ostrovů rovnocenné z hlediska kontinuity, pravidelnosti, kapacity a ceny, a neuspokojovaly proto v plném rozsahu závazky veřejné služby stanovené v nové smlouvě o službách uzavřené se společností Laziomar.
(3) Méně narušující přístup (196) Komise uvádí, že se Itálie rozhodla uzavřít smlouvu o veřejných službách pouze s jedním provozovatelem (společností Laziomar) namísto uložení závazků veřejné služby všem provozovatelům, kteří projevili zájem obsluhovat dotyčné trasy.
Na základě informací poskytnutých Itálií Komise uznává, že poptávku uživatelů by nebylo možné bez uložení závazků veřejné služby uspokojit (viz 180.
bod odůvodnění).
Na řadě tras je společnost Laziomar jediným provozovatelem, a pokud tomu tak není, nabídka ostatních provozovatelů nesplňuje (všechny) požadavky týkající se pravidelnosti, kontinuity, kapacity a ceny.
Provozování většiny tras, zejména mimo sezónu, je ztrátové, takže bez vyrovnávací platby za závazek veřejné služby by pravděpodobně nebyly tyto trasy provozovány vůbec.
Komise mimoto bere na vědomí tvrzení Itálie, že volba smlouvy o veřejných službách byla nezbytná i s ohledem na privatizaci společnosti Siremar.
Itálie konkrétně tvrdí, že uspořádání zadávacího řízení pro společnost Laziomar a spojení tohoto řízení s novou smlouvou o veřejných službách umožnilo: i) zajistit kontinuitu veřejné služby námořní dopravy a ii) maximalizovat hodnotu pro stát.
Z těchto důvodů Komise souhlasila s tím (viz 89. bod odůvodnění), aby Itálie uspořádala zadávací řízení na část podniku Laziomar ve spojení s novou smlouvou o veřejných službách.
Komise přitom rovněž uznala (a opakuje v tomto rozhodnutí), že se Itálie nemohla spoléhat na závazky veřejné služby vztahující se na všechny provozovatele a raději uzavřela smlouvu o veřejných službách pouze se společností Laziomar.
Závěr (197) Na základě výše uvedeného posouzení vyvozuje Komise závěr, že se Itálie nedopustila zjevné chyby při vymezení služeb svěřených společnosti Laziomar jako služeb obecného hospodářského zájmu.
Pochybnosti, které Komise vyjádřila v rozhodnutí z roku 2012, byly tudíž rozptýleny.
(198) Aby však bylo možno dospět k závěru, že je splněno první kritérium stanovené v rozsudku ve věci Altmark, musí Komise ověřit, zda byla společnost Laziomar pověřena závazky veřejné služby, které jsou jasně definovány.
Komise v této souvislosti podotýká, že závazky veřejné služby jsou jednoznačně popsány v nové smlouvě o veřejných službách a jejích přílohách (jež obsahují například specifikace plavidel pro každou trasu).
Pravidla upravující vyrovnávací platbu jsou obdobně podrobně stanovena v nové smlouvě o veřejných službách, v zákoně z roku 2009 a v rozhodnutí výboru CIPE.
Nová smlouva o veřejných službách má rovněž jasně stanovenou dobu platnosti (deset let), určuje společnost Laziomar jako provozovatele veřejné služby a obsahuje ustanovení k zamezení a vrácení jakékoli nadměrné vyrovnávací platby (viz také 215.
bod odůvodnění).
Komise proto dospěla k závěru, že první kritérium stanovené v rozsudku ve věci Altmark je splněno.
Přednost v přístavu (199) V čl.
19-ter odst.
21 zákona z roku 2009 je jednoznačně stanoveno, že přednost v přístavu je nezbytná k zajištění územní kontinuity s ostrovy a vzhledem k závazkům veřejné služby uloženým společnostem bývalé skupiny Tirrenia (včetně společnosti Tirrenia).
Pokud by společnosti pověřené závazky veřejné služby neměly v přístavu přednost, je možné, že by (někdy) musely před dokováním čekat, což by způsobilo zpoždění, která by mařila účel spočívající v zajištění spolehlivého a pohodlného spojení pro občany.
Pravidelný jízdní řád je skutečně nezbytný k uspokojení potřeb obyvatel ostrovů v oblasti mobility a k přispění k hospodářskému rozvoji dotyčných ostrovů.
Jelikož v nové smlouvě o veřejných službách jsou v případě tras v rámci veřejné služby uloženy konkrétní povinnosti týkající se časů odjezdu, pomáhá přednost v přístavu zajistit, aby přístavy přidělovaly kotviště a časy kotvení tak, aby mohl provozovatel veřejné služby dodržet uložené závazky veřejné služby.
Komise se v této souvislosti domnívá, že toto opatření bylo provedeno s cílem umožnit společnosti Laziomar plnění závazků veřejné služby, které představují skutečnou službu obecného hospodářského zájmu (viz 197.
bod odůvodnění).
Itálie rovněž potvrdila, že přednost v přístavu se vztahuje pouze na služby poskytované v rámci režimu veřejné služby.
Přednost v přístavu proto rovněž splňuje první kritérium stanovené v rozsudku ve věci Altmark.