L 185/36
4.
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
12.7.2022
NÄYTTEIDEN VALMISTELU
4.1 Näytteet oireettomista mukuloista Standardinäytekoko on 200 mukulaa testiä kohden.
Kansainvälisissä diagnostisissa standardeissa kuvataan asianmukainen laboratoriomenettely, jonka mukaisesti mukuloiden napapää käsitellään sellaisen uutteen saamiseksi, josta mainitun kasvintuhoojan esiintyminen voidaan havaita.
4.2 Näytteet oireettomista asianomaisista kasveista Piilevien tartuntojen havaitsemiseksi on käytettävä kokoomanäytteitä varrenpalasista tai lehtiruodeista.
Menettelyä voidaan soveltaa näytteeseen, joka sisältää enintään 200 varrenpalasta tai 200 lehtiruotia, jotka ovat peräisin eri kasveista.
Kansainvälisissä diagnostisissa standardeissa kuvataan asianmukainen laboratoriomenettely, jonka mukaisesti varren- tai lehtiruodinpalaset desinfioidaan ja käsitellään sellaisen uutteen saamiseksi, josta mainitun kasvintuhoojan esiintyminen voidaan havaita.
4.3 Näytteet asianomaisten kasvien oireisesta aineistosta Perunan mukulan johtosolukkorenkaasta tai nuutuneelta vaikuttavien asianomaisten kasvien varren johtojänteistä irrotetaan aseptisesti paloja solukosta.
Kansainvälisissä diagnostisissa standardeissa kuvataan yksityiskohtaisesti asianmukainen laboratoriomenettely, jonka mukaisesti nämä solukonpalat käsitellään sellaisen uutteen saamiseksi, josta mainitun kasvintuhoojan esiintyminen voidaan havaita.
4.4 Näytteet pinta- tai kierrätysvedestä (mukaan lukien perunanjalostuksessa syntyvät jätevedet ja muut jätevedet) Pääasiallinen testimenetelmä mainitun kasvintuhoojan havaitsemiseksi pintavedestä, kierrätysjärjestelmien vedestä ja jätevesistä (perunanjalostusteollisuus) otetuissa näytteissä on selektiivinen eristäminen.
Asianmukainen laboratorio­ menettely vesinäytteiden käsittelemiseksi kuvataan kansainvälisissä diagnostisissa standardeissa.