16.6.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
L 161/115
168.
Medlemsstaten får lägga fram alla undersökningar eller andra relevanta bevis som den förfogar över, såsom efterhandsutvärderingar av liknande stödordningar, med avseende på stödberättigade företag, finansierings­ strukturer, utformningsparametrar och geografiska områden, så att kommissionen kan bedöma åtgärdens sannolika negativa effekter på konkurrens och handel.
169.
På den marknad där riskfinansieringen tillhandahålls kan statligt stöd leda till en utträngning av privata investerare.
Detta kan minska incitamenten för privata investerare att förse stödberättigade företag med finansiering och uppmuntra dem att vänta tills staten tillhandahåller stöd för sådana investeringar.
Denna risk ökar ju högre det totala finansieringsbeloppet till slutmottagarna är, ju större de stödmottagande företagen är och ju längre de nått i sin utveckling, eftersom privat finansiering gradvis blir mer tillgänglig under sådana omständigheter.
Statligt stöd bör heller inte ersätta den affärsrisk med investeringar som investerare normalt skulle ha tagit även utan statligt stöd.
I den mån marknadsmisslyckandet eller det andra relevanta hindret är korrekt definierat är det dock mindre sannolikt att riskfinansieringsåtgärden kommer att leda till en sådan utträngning.
170.
Statligt stöd till finansiella intermediärer kan ha snedvridande effekter genom att öka eller upprätthålla en intermediärs marknadsstyrka, till exempel på marknaden i en viss region.
Även om stödet inte direkt ökar den finansiella intermediärens marknadsstyrka, kan det göra det indirekt genom att befintliga konkurrenter avskräcks ifrån att expandera, fås att lämna marknaden eller att nya konkurrenter avskräcks ifrån att komma in på marknaden.
171.
Riskfinansieringsåtgärder måste vara inriktade på tillväxtorienterade företag som inte kan attrahera tillräckligt med finansiering från privata resurser, men som kan bli lönsamma med statligt stöd för riskfinansiering.
En åtgärd som inbegriper upprättande av en offentlig fond, men investeringsstrategi för den fonden inte tillräckligt visar att de stödberättigade företagen är potentiellt livskraftiga, uppfyller dock knappast avvägningstestet (se avsnitt 3.2.5.3), eftersom riskfinansieringsinvesteringen i sådana fall kan få karaktären av bidrag.
172.
De villkor som gäller kommersiell förvaltning och vinstorienterat beslutsfattande och som anges i artikel 21 i den allmänna gruppundantagsförordningen är väsentliga för att säkerställa att urvalet av de slutliga stödmottagande företagen baseras på affärslogik.
Kommissionen kommer därför att beakta dessa villkor när den bedömer riskfinan­ sieringsåtgärder enligt dessa riktlinjer, även när åtgärden involverar offentliga finansiella intermediärer.
173.
För att undvika risken för att ineffektiva marknadsstrukturer upprätthålls, kommer effektiviteten hos investeringsfonder i liten skala, med begränsat regionalt fokus och utan tillräckliga förvaltningsarrangemang, att analyseras.
Regionala stödordningar för riskfinansiering kanske inte alltid har tillräcklig omfattning och räckvidd på grund av bristande diversifiering till följd av att antalet stödberättigande företag som kan fungera som investeringsobjekt kan vara för litet.
Detta kan minska fondernas effektivitet och leda till att stöd beviljas mindre lönsamma företag.
I sådana fall kan investeringar potentiellt snedvrida konkurrensen och ge vissa företag otillbörliga fördelar.
174.
På de slutliga stödmottagarnas nivå kan åtgärden ha snedvridande effekter på de produktmarknader där de företagen konkurrerar.
Åtgärden kan till exempel snedvrida konkurrensen om den är riktad till företag i sektorer med dåliga resultat.
En väsentlig kapacitetsökning orsakad av statligt stöd på en underpresterande marknad kan bland annat leda till otillbörlig snedvridning av konkurrensen, eftersom skapandet eller upprätthållandet av överkapacitet kan leda till krympta vinstmarginaler, en minskning av konkurrenternas investeringar eller till och med till deras utträde från marknaden.
Det kan även hindra företag från att träda in på marknaden.
Det leder till ineffektiva marknadsstrukturer som också är till skada för konsumenterna på lång sikt.
Om marknaden i målsektorerna är under tillväxt, finns det normalt sett mindre anledning att frukta att stödet får en negativ inverkan på dynamiska incitament eller att det skulle hindra utträden eller inträden på ett otillbörligt sätt.
Kommissionen anser att risken för sådana snedvridningar är betydande när riskfinansieringsåtgärden är sektorspecifik eller ger vissa sektorer företräde framför andra.
I sådana fall kommer kommissionen att analysera nivån på produktionskapaciteten inom en viss sektor mot bakgrund av den potentiella efterfrågan.
Medlemsstaten måste i sin anmälan ange huruvida riskfinansieringsåtgärden är sektorsspecifik eller om den innebär att vissa sektorer prioriteras framför andra om kommissionen ska kunna genomföra en sådan bedömning.