SL
16.6.2022
Uradni list Evropske unije
L 161/99
45.
Ukrepi tveganega financiranja morajo tržne vlagatelje spodbujati k zagotavljanju financiranja upravičenim podjetjem, potencialno sposobnim preživetja, nad ravnmi financiranja, zagotovljenimi brez takih spodbud, ali k prevzemanju dodatnega tveganja ali k obojemu.
Ukrep tveganega financiranja naj bi imel spodbujevalni učinek, če spodbuja naložbe iz tržnih virov, tako da skupno financiranje upravičenih podjetij presega proračun ukrepa.
Zato bi ključni element pri izbiri finančnih posrednikov in upravljavcev skladov morala biti njihova zmožnost spodbujanja dodatnih zasebnih naložb.
46.
Če se financirani dolžniški instrumenti uporabljajo za refinanciranje obstoječih posojil, se ne šteje, da imajo spodbujevalni učinek, in noben element pomoči pri takih instrumentih ne more veljati za združljivega v skladu s temi smernicami.
47.
Ocena spodbujevalnega učinka je tesno povezana z oceno potrebe po posredovanju države, obravnavano v oddelku 3.2.2.
Poleg tega je primernost ukrepa za povečanje zasebnih sredstev odvisna predvsem od zasnove navedenega ukrepa v zvezi z razporeditvijo tveganj in koristi med javnimi in zasebnimi ponudniki finančnih sredstev, kar je tesno povezano tudi z vprašanjem, ali je zasnova ukrepa državne pomoči za tvegano financiranje ustrezna (glej oddelek 3.2.3).
Zato se lahko po primerni opredelitvi potrebe po posredovanju države in ustrezni zasnovi ukrepa šteje, da je spodbujevalni učinek prisoten.
3.2.
Drugi pogoj: izogibanje škodljivim učinkom na pogoje trgovanja v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi
48.
V skladu s členom 107(3), točka (c), Pogodbe lahko Komisija šteje pomoč za pospeševanje razvoja določenih gospodarskih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij za združljivo samo, če „takšna pomoč ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi“.
49.
Ocena negativnih učinkov na notranji trg vključuje zapletene ekonomske in socialne ocene.
Komisija bo v tem oddelku pojasnila, kako namerava izvajati svojo diskrecijsko pravico v zvezi s tem.
50.
Vsak ukrep državne pomoči že po svoji naravi privede do izkrivljanja konkurence in vpliva na trgovino med državami članicami.
Vendar bo Komisija za ugotovitev, ali so izkrivljajoči učinki pomoči omejeni na najmanjše možne, preverila, ali je pomoč potrebna (glej oddelek 3.2.2), ustrezna (glej oddelek 3.2.3) in sorazmerna (glej oddelek 3.2.4).
Da se ji omogoči to preverjanje, Komisija zahteva, da države članice predložijo dokaze v obliki predhodne ocene, kot je opisano v oddelku 3.2.1.
51.
Komisija bo nato ocenila negativne učinke zadevne pomoči za tvegano financiranje na konkurenco in pogoje trgovanja.
Natančneje, pomoč na področju tveganega financiranja lahko povzroči izrinjanje zasebnih vlagateljev, izkrivljajoče učinke na ravni finančnih posrednikov, izkrivljanja na posameznem proizvodnem trgu ter učinke preselitve proizvodnje.
Komisija bo proučila take negativne učinke pomoči na konkurenco in trgovino ter jih pretehtala glede na pozitivne učinke pomoči (glej oddelek 3.2.5).
Če bodo pozitivni učinki prevladali nad negativnimi, bo pomoč štela za združljivo.
52.
Nazadnje bo zagotovila, da pomoč izpolnjuje njene zahteve glede preglednosti (glej oddelek 3.2.6).
3.2.1.
Osnovni elementi predhodne ocene, ki jo mora zadevna država članica predložiti Komisiji
53.
Državna pomoč je lahko upravičena le, če lahko prinese bistven razvoj, ki ga trg sam ne more doseči, na primer z odpravljanjem nedelovanja trga ali druge pomembne ovire za zagotavljanje tveganega financiranja ali naložbe.
54.
Državna pomoč je lahko potrebna za povečanje zagotavljanja tveganega financiranja v razmerah, ko trg sam ne more doseči učinkovitega rezultata ali pa ga ne more doseči pravočasno.
Komisija meni, da ni mogoče ugotoviti splošnega nedelovanja trga glede dostopa do financiranja za zagonska podjetja, MSP ali podjetja s srednje veliko tržno kapitalizacijo, ampak le nedelovanje trga, povezano z nekaterimi skupinami zagonskih podjetij, MSP in nekaterimi vrstami podjetij s srednje veliko tržno kapitalizacijo, ki je odvisno zlasti od specifičnih gospodarskih razmer v zadevni državi članici ter od področja dejavnosti teh podjetij (npr. v nekaterih sektorjih so lahko tveganja precenjena).