RO
16.6.2022
28.
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
L 161/93
Ajutorul pentru finanțare de risc nu va fi considerat compatibil cu piața internă în temeiul prezentelor orientări în cazul în care este acordat: (a) întreprinderilor aflate în dificultate, astfel cum sunt definite în Orientările privind ajutoarele de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor nefinanciare aflate în dificultate (37).
Cu toate acestea, în sensul prezentelor orientări, IMM-urile care au funcționat pe orice piață pe o perioadă care nu depășește perioada de eligibilitate stabilită la articolul 21 din Regulamentul general de exceptare pe categorii de ajutoare și care se califică pentru investiții de finanțare de risc ca urmare a procesului de diligență efectuat de intermediarul financiar selecționat nu vor fi considerate întreprinderi aflate în dificultate, cu excepția cazului în care acestea fac obiectul unor proceduri de insolvență sau îndeplinesc criteriile prevăzute în legislația lor națională pentru a se deschide, la cererea creditorilor lor, o procedură colectivă de insolvență; (b) întreprinderilor care fac obiectul unui ordin de recuperare neexecutat în urma unei decizii anterioare a Comisiei, prin care un ajutor acordat de același stat membru este declarat ilegal și incompatibil cu piața internă.
29.
Comisia nu va aplica principiile din prezentele orientări în cazul ajutoarelor pentru activități legate de exporturi către țări terțe sau state membre, și anume ajutoarelor legate în mod direct de cantitățile exportate, de înființarea și funcționarea unei rețele de distribuție sau de alte costuri curente legate de activitatea de export, și nici în cazul ajutoarelor condiționate de utilizarea produselor naționale în detrimentul produselor importate.
30.
Măsurile de finanțare de risc implică adesea construcții complexe care stimulează un grup de operatori economici (investitori) să furnizeze finanțare de risc unui alt grup de operatori (întreprinderi eligibile).
În funcție de modul în care este concepută măsura, și chiar în eventualitatea în care autoritățile publice au intenția de a oferi avantaje numai celui de al doilea grup, este posibil ca de ajutorul de stat să beneficieze întreprinderile aflate la oricare dintre cele două niveluri sau la ambele niveluri.
În plus, măsurile de finanțare de risc implică de obicei unul sau mai mulți intermediari financiari care pot să aibă un statut distinct de cel al investitorilor și al beneficiarilor finali în care se fac investițiile.
În astfel de cazuri este necesar, de asemenea, să se analizeze dacă se poate considera că intermediarul financiar beneficiază de ajutor de stat.
Orice ajutor acordat intermediarului financiar ar trebui limitat prin transferul avantajului către beneficiarii finali, astfel cum se prevede în prezentele orientări.
Faptul că intermediarii financiari își pot crește activele, iar administratorii acestora pot să realizeze o cifră de afaceri mai mare prin intermediul comisioanelor lor este considerat ca fiind doar un efect economic secundar al măsurii de ajutor, și nu un avantaj obținut ca urmare a ajutorului acordat intermediarilor financiari sau administratorilor.
Totuși, în cazul în care măsura de finanțare de risc este concepută astfel încât să direcționeze efectele sale secundare către intermediari financiari care pot fi identificați sau către grupuri de intermediari financiari care pot fi identificate, se va considera că intermediarii financiari respectivi beneficiază de un avantaj indirect.
2.2.
Ajutoare pentru finanțare de risc supuse obligației de notificare
31.
Statele membre trebuie să notifice, în temeiul articolului 108 alineatul (3) din tratat, măsurile de finanțare de risc care: (i) constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat (în special măsurile care nu îndeplinesc cerințele testului operatorului economic privat în economia de piață (38) și nu intră în domeniul de aplicare al regulamentelor de minimis (39)); și (ii) nu îndeplinesc toate condițiile prevăzute în secțiunea 3 din Regulamentul general de exceptare pe categorii de ajutoare („Ajutoarele pentru accesul IMM-urilor la finanțare”).
Comisia va evalua compatibilitatea măsurilor respective cu piața internă în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din tratat.
Prezentele orientări se concentrează asupra măsurilor de finanțare de risc care prezintă cea mai mare probabilitate de a fi considerate compatibile în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din tratat, sub rezerva mai multor condiții care vor fi explicate mai detaliat în secțiunea 3 a prezentelor orientări.
Măsurile respective se încadrează în una din cele două categorii prezentate mai jos.
32.
Prima categorie cuprinde măsurile de finanțare de risc destinate întreprinderilor care nu îndeplinesc toate cerințele de eligibilitate în ceea ce privește ajutorul pentru finanțare de risc, astfel cum sunt prevăzute în secțiunea 3 din Regulamentul general de exceptare pe categorii de ajutoare.
Din această categorie fac parte, în special, măsurile care vizează următoarele întreprinderi: (a) întreprinderile mici cu capitalizare medie; (b) întreprinderile inovatoare cu capitalizare medie; (c) IMM-urile care primesc investiția inițială de finanțare de risc în contextul în care au funcționat pe orice piață pentru o perioadă mai mare decât perioada de eligibilitate stabilită la articolul 21 din Regulamentul general de exceptare pe categorii de ajutoare;
(37) Comunicarea Comisiei – Orientări privind ajutoarele de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor nefinanciare aflate în dificultate (JO C 249, 31.7.2014, p. 1).
(38) A se vedea nota de subsol 34.
(39) A se vedea nota de subsol 36.